Om Christianiafjordens Fauna. 183 



Senere har rain Søn ved Horten paa 14—20 F. fundet 1 

 Expl. med Dyr, som er lidt større end hine to. 



Skallen (Fig. 5—6) er indvendig eller bedækket af 

 Dyrets Kappe, l'| Mm. lang og 1 Mm. bred, hyalin og far, 

 veløs (ved Indtørring hvid), tynd, men dog fast (ikke ela- 

 stisk som hos Akera), glat, opblæst, næsten kugledannet 

 eller kun lidet oval, og bestaaende af 3 Vendinger, af hvilke 

 den sidste er meget stor. Toppen (apex) er afkuttet eller 

 stump, meget kort, temmelig bred, og Spira saaledes liden, 

 men dog fremragende og bestaaende af 2 Vendinger, Suturen 

 fordybet eller noget canalformig; Nucleus er simpel, ikke 

 vortedannet. Aabningen er stor, næsten af Skallens Længde» 

 oval eller noget pæredannet, idet den bagtil er endel sma- 

 lere end fortil; Yderlæben er simpel, skarp, buedannet, for- 

 til fremtrædende og tilrundet, og bagtil ikke strækkende sig 

 over eller bag Spira; Spindelen er lige, næsten af Skallens 

 halve Længde, og har en trang Navlefordybuing omtrent 

 som hos Amphisphyra. Der er intet Laag. 



Man ser heraf, at Skallen har den største Lighed med 

 samme af Slægten Amphisphyra Loven, men dens Nucleus 

 er ikke vorteformig fremragende, og, hvad der er den vig- 

 tigste Forskjel, Skallen er indvendig eller ganske omsluttet 

 af Dyrets Kappe, hos Amphisphyra derimod udvendig, saa 

 at Dyret kan trækkes ind i og skjules af den. 



Dyret (Fig. 1—4) er dog meget afvigende fra Amphisphyra. 

 Det har en aflang Form, er i udstrakt Tilstand 2.J Mm. langt og 

 over Midten 1 Mm. bredt. Hovedet (Fig. 1 — 3, a) er kort 

 og temmelig smalt, med en meget kort tilrundet Snude (Fig. 

 3, b) (rostrum), af hvis Aabning, Munden, man under Mikro- 

 skopet undertiden kan se Raspepladens Tænder rage frem. 

 Fra hvert af Hovedets forreste Hjørner udgaar en maadelig 

 lang, temmelig tyk, næsten cylindrisk og paa Enden stumpt 



