202 M. Sårs. 



Skallen (Tab. 12, fig. 11—12) naaren Længde af 2'^U 

 Mm. og en Brede eller Høide af 2'/\, Mm., Tykkelsen al 

 begge Skaller tilsammen 1^/3 Mm. Den er lige skallet, over- 

 alt tæt sluttet, næsten kredsrund, temmelig buget eller op- 

 blæst (saa at den seet for- eller bagfra er langagtig hjerte- 

 formig), tynd, gjennemsigtig hvid, glat, med overmaade fine 

 concentriske Væxtstriber, temmelig stærkt glindsende, især 

 hos yngre Exemplarer, og uden nogen synlig Epidermis. 

 Den er noget uligesidel, idet Umbonerne, der ere temmelig 

 fremragende og bøiede indad imod hinanden og tillige lidt 

 fortil, ere beliggende noget foran Midten af dens Længde. 

 Den ventrale Rand er stærkt buet og baade fortil og bagtil 

 jævnt opstigende til de dorsale Rande, af hvilke den forreste 

 er mere buet og kortere, den bågeste mindre convex og no- 

 get nedad heldende samt betydeligt længere end hin. Der 

 er en tydelig Lunula (se Fig. 12) af langagtig-hjertedannet 

 Form, men ikke fordybet. Indsiden af Skallen (Tab. 12, 

 fig. 13, Tab. 13, fig. 16) er ligesom den ydre glat og glind- 

 sende, den indvendige Rand glat; begge Lukkemuskelindtryk 

 (a og b) ere temmelig smaa, omtrent ligeslore og rundaglige 

 eller noget ovale, og den vanskelig bemærkelige Kappelinie 

 simpel uden nogen BugU Ligamentet (Tab 12, fig. 14— 15, 1), 

 som er meget vanskeligt at bemærke, er indvendigt og be- 

 liggende tæt ved Randen over den hageste Laastand. Laasen 

 bestaar af 2 ganske tæt tilsammen staaende Tænder i hver 



Sjeldenhed ved vore Kyster deraf, at den i voxen Tilstand rime- 

 ligvis lever saa dybt nedgravet i Mudret, at man kun vanskeligt 

 og undtagelsesvis faar den op i den almindelige Bundskrabe. " Da 

 min Fader selv, som af det følgende vil sees, har imødegaaet denne 

 allerede tidligere af Jeffreys (Brit. Conchology Vol. V p. 182) frem- 

 satte Paastand, vil jeg her afholde mig fra enhver Bemærkning i 

 denne Henseende. Udg. Anm. 



