238 S. A. Sexe. 



Efter den generaliserede Opfatning af en Opløsning i 

 to ligestore Faktorer bliver altsaa V — A ikke en imaginær, 

 men en dobbelttydig Størrelse, bestemt med Hensyn til 

 Talværdi, men ubestemt med Hensyn til Fortegn. Til 

 Forskjel fra den imaginære Størrelse V — A betegner jeg 

 den dobbelttydige Størrelse indtil videre med V ( — u) (-f- u). 



Naar V ( — u) (-(- u) = h= u forekommer i en algebraisk 

 Forbindelse, saa kan denne, som paaviist i ovenberørte 

 Bemærkninger, paa Grund af Udtrykkets Dobbelttydighed 

 lede til flere eller færre forskjellige Resultater; men naar 

 V — Ai samme Forbindelse leverer en reel Størrelse, saa 

 findes denne altid blandt de alternative Resultater af 

 V { — u) (-|- u). Dette Udtryk vikle imidlertid være saagodt- 

 som ubrugbart, naar man hver Gang det optraadte i en 

 Forbindelse, skulde skaffe sig en Oversigt over de alternative 

 Resultater, hvortil det maatte lede, og derefter udfinde, 

 hvilket af disse der for Tilfældet maatte være det rette. 

 Denne Vanskelighed blev dog i bemeldte Bemærkninger 

 overvunden. Det blev nemlig paaviist, at man for at komme 

 til det Alternativ af V( — u) (+u), som svarer til det 

 reelle Resultat af V — A, ilike behøver at afvige fra det 



Sædvanlige, naar undtages, at man maa forståa V ( — u) C+u) 



som (=F u) (dz u) (=F u) naar n er et Flertal, 



med andre Ord: man kan forståa Udtrykket V( — u) i-\-\i) 

 enten overalt som (— u) eller overalt som (-|-u), und- 

 tagen hvor det optræder som Potents, hvis Exponent er et 

 Flertal, i hvilket Fald det maa forstaaes som et Produkt 

 af ligestore Faktorer med alternerende Fortegn. Denne 

 Forstaaelse paakræves nemhg, naar V(— u) (+u) skal 

 erstatte V — Ai Ligningen 



