332 E, A. H. Sinding. 



brugtbart Terræn, og senere paa Stranden Vest for Sundet, 

 umiddelbar Syd for selve Byen. Næste Dag besøgtes den 

 vidtstrakte Slette Øst for Fjorden, henover mod Nevlung- 

 havn. Den 23de forsinkedes Arbeidet ved en jævnt ved- 

 holdende Smaaregn; dog blev der taget en Observation paa 

 Gjetøen (midt i Fjorden), hvorved jeg i det hele fik en jævn 

 Række Punkter i øst-vestlig Retning. 



Resultatet af disse er ret mærkeligt og viser tydeligt De- 

 klinationens Afhængighed af de geologiske Forholde. Lange- 

 sund ligger, som bekjendt, i et smalt Bælte af siluriske 

 Skifere, indeklemt mellem Frederiksværns Syenit og Augit- 

 porphyr fra Øst og de gamle krystallinske Skiftere fra Vest. 

 Midt i dette Belte, paa Langøtangen selv, hvor Bunden 

 dannes af blød Lerskifer, tilsyneladende af større Mægtig- 

 hed, optræder Deklinationen med en mere normal Værdi af 

 henimod 15^ [cf r. No. 5], medens der paa begge Sider, 

 især mod Øst, viser sig en stærk Aftagen, der endelig paa 

 Augitporphyrens Grændse naaer et Minimum af under 12^. 

 Desværre tilled ikke Tiden mig nærmere at undersøge dette 

 Minimums Beliggenhed og det mærkelige Omslag, der synes 

 antydet ved den før omtalte Stigning af Deklinationen fra 

 Færder vestover. Her som ellers maatte jeg fastholde 

 som Reisens egentlige Opgave at skaffe paalidelige Middel- 

 værdier for Deklinationen i det hele taget, altsaa netop ikke 

 opholde mig ved de enkeltvis fremtrædende Abnormiteter. 



Med Hensyn til Opgjøret af Middelværdi for Lange- 

 sundsstrøget selv bliver Opgaven efter det foregaaende 

 temmelig tvivlsom. For ikke at begaa nogen Vilkaarhghed 

 har jeg her som ellers simpelt hen taget Middeltallet, uagtet 

 maaske dette paa Grund af den abnormt lave Værdi af 

 No. 1 falder vel lavt. 



