Magnetiske Uudersøgelsen 335 



Fra denne blev der Dagen efter bestemt Sigtelinier i det 

 sydlige af Øen, hvor der findes nogle smaa Flekker af fladt, 

 løst Jordsmon. Her fandt jeg længst Øst meget nær samme 

 Resultat som paa Sandskjær; men allerede 50 Alen vesten- 

 for traf jeg en Stigning af næsten ^4^ (cfr. No. 8), et For- 

 hold, der ogsaa gjenfandtes meget længer inde paa Øen 

 (No. 10). En Observation noget længer Syd gav en aldeles 

 abnorm Værdi (ca. 20"^); da jeg imidlertid senere fik vide, 

 at der i Nærheden af dette Punkt skulde være fundet Jern- 

 malm, har jeg anseet det for rigtigst aldeles at udelade den 

 ved Opgjøret af Middelværdien. 



De øvrige 9 Obsei'vationspunkter vise en skarpt mar- 

 keret Aftagen sydover. Sammenholdes de med Observa- 

 tionerne fra Langesund, Jomfruland og senere fra Grimstad, 

 viser der sig et vel udpræget Maximum i Nærheden af 

 Sandø Mærke. Rigtignok fremgaaer det af Beregningen, at 

 de paa begge Sider fundne Aftagelser ikke ere ganske 

 proportionale med Afstanden, og at altsaa (graphisk 

 udtrykt) den synkende Linie til begge Sider ikke maatte 

 tegnes ret, men uregelmæssig krummet; men dette er 

 naturhgvis noget, som man efter disse Egnes geologiske 

 Forholde maa vente. Ved Sandø selv frembyder Sænkningen 

 det mærkelige, at den synes at danne Afsatser. No. 1 

 markerer maaske det egentlige Maximum; No. 2, 3 og 4 

 næste Trin; No. 5, 6, 7 det tredie. Hvorvidt No. 8 og 9 

 staaer i Forbindelse med No. 1 eller maaske repræsenterer 

 et særeget, lokalt Maximum, tør jeg ikke afgjøre, dog synes 

 ifølge Behggenheden det første ikke usandsynligt. Des- 

 værre er Strøget baade indenfor og nordenfor Sandø i den 

 Grad uskild^et til magnetiske Observationer, at det neppe 

 vikle være let at bringe Spørgsmaalet paa det rene. I et- 

 hvert Fald kunde Strøget fra Sandø nordover vistnok for- 



