Magnetiske Undersøgelser. 337 



ved den ydeist disige Luft. Maalingen gjentoges derfor 

 Tirsdag cien Ilte, men med samme Resultat. Jeg har der- 

 for udelukkende benyttet Linien Hellesund-Oxø som Grund- 

 linien, idet muligvis Ulvesund Mærke under Reparation eller 

 Ombygning kan være bleven forrykket. 



Ved gjentagne Observationer bestemtes Linien fra Cen- 

 trum af 0x0 Fyr til Toppen af Dueheien, en skarpt af- 

 skaaren Fjeldkol Vest for Byen; denne benyttedes da igjen 

 senere som Udgangspunkt for Sigtelinier i Byens Nærhed. 



Samme Dag toges to Observationer Vest for Oxø, en 

 paa Lindøen og en paa Sydspidsen af Flekkerøen; da 

 Grundfjeldet beggesteds var stærk magnetisk (Glimmerskifer 

 med fine Krystaller af Magnetj ernsten), er neppe nogen af 

 dem synderlig paalidelig. Terrænet er i dette Strøg saa 

 forrevet og uregelmæssigt, at der ikke var andet Observa- 

 tionspunkt at finde, end selve Fjeldkollerne. 



Næste Dag (den 1 2te) benyttedes først til at bestemme 

 de ovenfor nævnte Linier; om Eftermiddagen toges et Par 

 Observationer paa Grimsmoen (Exercerplads Nord for Due- 

 heien). De to følgende Dage fortsattes Arbeidet dels paa 

 en liden Slette Nord for Grimsmoen, dels paa Østsiden af 

 Elven, paa Gimlemoen og ved Valhal Gaard. 



Overalt var her tilsyneladende de gunstigste Betingelser 

 — gode Sigtelinier og fladt ensformigt Terræn af løs Sand- 

 jord, der kun viste svage Spor af magnetisk Indvirkning. 

 Det var mig saaledes. desmere paafaldende selv her at finde 

 stærke lokale Variationer. Aarsagen fandt jeg ijuidlertid 

 snart, idet der et Par Steder, hvor Sandlagene vare blottede, 

 viste sig smaa Afleininger af mørk, jernholdig Sand. Der- 

 som dette er det almindelige (og efter Grundfjeldets Natur 

 er det høist sandsynligt), blive de omtalte Uregelmæssig- 

 heder lette at forklare. 



