34 



pbaiietet vagy Tunisient (p. 'l'à. Alphauut a gö- 

 rögöktől mint az első ragadozó madár az első 

 arab betűvel neveztetve), de a helyett, hogy e 

 nevet a riiágosabb atlaszi madarakra vonatkoz- 

 tatta volna, a F. H. feldeggi és tanypterus snté- 

 tcbh darabjaira értette. E közben Gesner Falco 

 h(iiisii(-'<áf iárzi. 



Ebből az idézetből Thienemann mintegy iro- 

 nikusan egy Görögországból való «Falco tuni- 

 sius Schlegelt» csinál (Rbea I. p. 74). 



Schlegel maga Abbandlungen czímü mun- 

 kájában aző lüilco laitarias (ilphcit/ctjét mindig 

 abban a véleményben írja le, hogy az a sóliimá- 

 szok Titiiisciije (Abhandlungen III. folytatás, 

 p. 16). De itt is egyidejűleg idézi a Falco tioti- 

 dust Gesner. <i?» 



Mind a két név, a tiDiiísiiix és aljiliaiict (ha a 

 tunisiust egyáltalában névnek akarjuk hagyni) 

 tehát a görögországi madárra, következéskép a 

 F. H. feldeggire ruháztatott reá. ScHLEOEL-nél 

 a tunisius is csak idézet. Ha a pusztán idézete- 

 ket, a melyek csak mint synonj'mák soroltatnak 

 föl, a nomenklatúrába be akarnók venni, mily 

 tömegét adnák az új neveknek csupán Lhuic 

 idézetei Ez esetben pl. a Falco barbarus mellett 

 mindjárt ott volna egy Falco tunetauus Linné. 

 Ez természetesen nem lehetséges, s a Tunisien 

 ez okból ìììcgiìecezctlcii maradi. 



KÖNKi-től az újabb időben újra nagybecsű 

 tudósításokat nyertünk az Atlaszvidék feldegg- 

 sólymairól: J. f. 0. 1888, p. 154, 1892, p. 341, 

 189.5 j). 153, nem különben Erlanokr K.-tól 

 .1. f. 0. 1898 pag. 455 és tab. IX. 



A feldeggsólyomnak az Ornis balcanicában s 

 az Aíjuilában megjelent képei révén először a 

 fejszinezetnek feltűnő különbsége tűnt fel, a 

 melyet a madárbőrök s végre az irodalom által 

 is igazolva találtam. Ezek tehát a jegyek, a me- 

 lyek a /•'. IJ. írlaiiycril a P\ FI. fchleijijUoi és 

 tiiiii/ptertiHlol megkülönböztetik : 



auno (k'U Lanier Alpluiiiet ndcr Tunisii'n (p. 'l'ò. 

 Alphanet = von den Griechen der erste Eaub- 

 vogel mit dem ersten arabischen Buchstaben so 

 genannt), aber statt den Namen auf die liclttc- 

 reii Atlasvögel zu deuten. ])ezog er ihn auf 

 dunklere Stücke von F. H. feldeggi und tany- 

 pterus. Er ciiicrl dabei (rc.si/cr.s Falco liiiilsiit.'<. 

 Aus diesem Citat macht nun Thienemann 

 gleichsam ironisch einen «Falco hiiii><iiix Si'lilc- 

 gcl« aus Griechenland. (Ehea I. p. 74.Ì 



Schlegel selbst beschreibt seinen Falco la- 

 iiarius alplianct in den Abhandlungen immer 

 in der Meinung, dass dies der Tuni>iicii der 

 Falconiere sei. (Aliliandlungen 111. Fortsetzung. 

 p. 16.) Er citiert auch hier Fali'O /»///.s/cs Ges- 

 ner, aber mit «?». 



Die beiden Namen tiinisius und alpha nel 

 (wenn man tunisius überhaiipt als Namen gel- 

 ten lassen will) sind nun an den griechischen 

 Vogel, uűtliin an F. II. /cldcgj/i vergeben. Bei 

 Schlegel ist tmiisius auch nur Citat. Wollte 

 man blosse Citate, die nur als Synonyme auf- 



; gezählt werden, in die Nonienclatur einführen, 

 welche Masse neuer Namen würden da allein 



! Linnes Citate ergeben. Wir hätten dann z. B. 



I neben Falco barbarus gleich einen P^alco tune- 

 tanus Linné. Dies geht natürlich nicht, tiud dei- 

 Tanisien blieb deshalb unbcnannl. 



König verdanken wir in neuerer Zeit wiedi i- 

 werthvolle Nachrichten über den Feldeggsfalken 

 lier Atlasländer: .7. f. 0. 1888, p. 154. 189^, 

 p. :-)4l. 1895, p. 153.. ebenso C. von Erlangeu 

 .J. f. (). 1898, p. 455. und Taf. IX. 



Durch die Abbildungen des Feldeggsfalken 

 in der Ornis balcanica und Aquila fiel mir zu- 

 erst der auffällige Unterschied in der Kopf- 

 färbung auf, ich fand ihn an Bälgen u. schliess- 

 lich auch in der Literatur bestätigt. Dies sind 

 nun die CJiaraklere. welche /•'. H. erlangeri 

 von F. II. fcldcçiiii u. tant/plents unterscheiden: 



Szdrnj/hoRSz 35"5 cmig. (a F. H. tanypterus- 

 nál 37-3 ig). 



A csüdböl tollas: Vs (a F. H. feldeggi '/a). 



A csüdtollazat belül nem foltos mint a fel- 

 degginél. Lásd az I. táblát. 



Világos fejtetó'szinezet: Mindig vöröses, de 

 gyakran igen elhalványodva, gyengédebb és ke- 

 vésbbé barna, mint a fcldegginél (L. •]. f. 0. 

 1898. tab. IX.). A homlok inkább fehér, a fcl- 

 degginél inkább sárgás. 



Flüge.lUwgc bis 35-5 cm. (Bei F. H. tanypte- 

 rus bis 37 '3). 



Vom Társas befìMcrl : '/». d'-ei 1-'. H. fel- 

 deggi Va.) 



Die Tarsusbeliederung innen nicht getìcckt. 

 wie bei feldeggi. Vergi. Tafel I. 



Helle Scbcitrljdybuntj : stets röthlicb. aber 

 oft sehr verblichen, zarter und weniger braun, 

 als bei feldeggi. i Vergi. T. f. 0. 1898. Tafel IX.) 

 Siii'i) mehr wt'iss, bei feldeggi ineiir gelblich. 



