esetünkben alkalmatlan arra, hogy cigy a termé- 

 szetben észlelt tényállást tisztán és helyesen ki- 

 fejezzen. 



Ezért is e fogalmak használatától elállók s 

 helyettük a következő rendszert alkalmazom, a 

 mely a modern tanulmányoknak kényelmes 

 eszköze s még sem kényszerít bennünket arra, 

 hogy a kettős nomenklatura régi rendjét telje- 

 sen elhagyjuk. 



Rendszeremet ornitholugico - systematikus 

 munkám vázolásával fogom legjobban megér- 

 tetni. 



OcHSENius, a geológus, mondta nékem egyszer 

 a következőket: «A kutató programmja ez: 

 gyűjtés, meghatározás, rendezés, megértés.» 

 Kövessük ezt a jirogrammot, de persze jól tudva, 

 hogy a gyakorlatban az egyes részeknek egy- 

 másba fogódzó körpályát kell képezniük. 



A zoológus első ténykedése a f/í/«//t'«. A hol 

 e közben szükségessé válik egyes példányok 

 megjegyzése, elégséges azoknak megszámozása. 



A további munkánál különböző okokból szük- 

 séges lesz a számok helyett neveket alkalmazni, 

 a példányokat ineghatároziii. Hasonló, vagy 

 csak a véletlen (kor, variatio, rendellenes fejlő- 

 dés, mint pl. albinizmus) következtében külön- 

 böző példányok* egy egyenletet (1. Indivi- 

 duum = 2. Indiv. = 3. Indiv. stb.) vagy egyed- 

 alakot, röviden mondva «alakot» alkotnak s 

 közös nevet kapnak, még pedig a meglévők kö- 

 zül a legrégiebbet, vagy ha nem volt még nevük, 

 egy újat. 



Hogy már most a neveket áttekinthetőbbekké 

 tehessük, remlrzziik <i lu'i'rl.i'l oly módon, hogy 

 egy névkörbe foglaljuk azokat egybe. Egy névkör 

 (másképen genusnak nevezve) hasonló egyen- 

 letek neveit tartalmazza (helyesebben mondva : 

 azokat a neveket, melyek viselői hasonlók. 

 A névkörnek az a praktikus ezélja, hogy: 1. a 

 nevet könnyen megtalálhassuk s emlékezetben 

 tarthassuk, í2. hogy egj'beállítsuk a neveket, a 

 melyek összecserélésétől a viselőiknek hasonló- 

 sága miatt különösen óvakodnunk kell. 



Egy névkör keretén belül tehát ugyanazon 

 név csak egyszer fordulhat elő. Különböző név- 

 körökben álló nevek ellenben egyenlők lehet 

 nek, minthogy a névkör az összetévesztést ki- 



* Teljesen liasoiiló példányok persze nincsenek s 

 az egyéni variatio sem a véletlen játéka, hanem rész- 

 ben kimutatható törvényeknek van alávetve. 

 . . KI. 0. 



Ixiu liier ungeeiguet, cine in der Natur beobucíh- 

 tete Thatsache klar und richtig auszudrücken. 

 Ich gebe deshalb diese Begriffe auf und wende 

 statt ihrer das folgende System an, welches für 

 die modernen Studien ein bequemes Handwerks- 

 zeug ist und uns doch nicht zwingt, aus der 

 alten Ordnung der binären Nomenclatur ganz 

 herauszutreten. 



Ich werde dasselbe am liesten durch eine 

 Skizzirung 'der ornithologisch-systematischen 

 Arbeit überhaupt erklären können. 



Der Geologe Ochsbnius sagte mir einmal : 

 «Das Programm des Forschers lautet : Sammeln, 

 Bestimmen, Ordnen, Begreifen» . Folgen wir die- 

 sem Programm, wohlbewusst freilich, dass in 

 der Praxis die einzelnen Glieder desselben einen 

 ineinandergreifenden Kreislauf bilden müssen. 



Die erste Thätigkeit des Zoologen ist das Sam- 

 meln. Wo es dabei nöthig wird, einzelne Exem- 

 plare zu bezeichnen, genügt es, dieselben zu 

 nummerieren. 



Bei der weiteren Arbeit stellt sich aus ver- 

 schiedenen Gründen die Nothwendigkeit heraus, 

 statt der Nummern Namen anzuwenden, die 

 Exemplare zu bestimmen. Gleiche oder nur 

 durch Zufall (Alter, Variation, Missbildung, wie 

 Albiniamus etc.) ungleiche Exemplare * bilden 

 eine Gleichung (Individuum 1 = Indiv. 2 = In- 

 div. 3 etc.) oder Uniform, kurzweg «Form», und 

 erhalten einen gemeinschaftlichen Namen, und 

 zwar den ältesten vorhandenen, oder falls noch 

 keiner vorhanden ist, einen neuen. 



Um die Namen übersichtlicher zu machen, 

 ordnet man die Namen in der Weise, dass man 

 sie in Namenkreise zusammenfasst. Ein Namen- 

 kreis (sonst Genus genannt) umfasst die Namen 

 von ähnlichen Gleichungen (genauer gesagt : 

 Namen, deren Träger ähnlich sind. Der Namen- 

 kreis hat den praktischen Zweck, 1. rasch den 

 Namen auffinden und behalten zu können, 2. die 

 Namen zusammenzustellen, vor deren Verwechs- 

 lung mau sich wegen der Ähnlichkeit der Trä- 

 ger besonders zu hüten hat. 



Innerhalb eines Namenkreises darf daher der- 

 selbe Name nur einmal vorkommen. In ver- 

 schiedenen Namenkreisen stehende Namen dür- 

 fen dagegen gleichlautend sein, da der Namen- 



* Ganz gleiche Exemplare gibt es natürlich nicht 

 und die individuelle Variation ist auch nicht ganz 

 zufällig, sondern hat zum Theil nacliweisbare Ge- 

 setze. O. Kl. 



1* 



