49 



Pótlék. 



A Hierofalco értekezéshez. «Aquila», Vili, 

 1901. p. 1. 



Falco Hierofalco loreuzi és altaicus. 



A Falco Hierofaleoról írt munkám nyomatá- 

 sának ideje közben* a «Bulletin of the Bri- 

 tish Ornithologists' Club» -ban (LXXIV. 1900 ok- 

 tóberében) ehhez az alakkörhöz (jobban mondva 

 alakg3'ürühöz) tartozó új alak leírása jelent meg, 

 a melynek tartózkodási helye Közép-Sibiria 

 (Tomsk és télen Jeniseisk) : 



Falco Hierofalco lorenzi (Menzbier fide 

 Suschkin). 



Ez a madár (mely három példányban isme- 

 retes) felfogásomnak legszebb bizonyítékát szol- 

 gáltatja, minthogy összekapcsolja a világos kere- 

 cseiiynek jellegeit a nagy északi vadász- sólymok 

 kékesszürke színezetével és szalagos rajzaival. 

 A csííd csak közepéig tollas. 



Más kérdés az, vájjon a F. H. lorenzi nem 

 szürke fázisa-e egy különben barnább madár- 

 nak, hasonlólag a Magyar Nemzeti Múzeumban 

 lévő nevezetes gurneyi-tollazathoz, továbbá mi- 

 ben különbözik a F. H. lorenzi az altaicustól. 



A Falco Hierofalco altaicusnak (Mknzbier 

 l!S92 Orn. d. Turkestan) csűdje SuscHKiN-nak a 

 fönt idézett helyen való közlése szerint több 

 mint felényire tollatlan s a SnARPE-tól ábrázolt 

 yarkandi madár tényleg ehhez a formához tar- 

 tozik. 



További tanulmányok még inkább bezárják 

 majd a gyűrűt s jobban kitöltik az alakok közötti 

 hézagokat, azaz ily értelemben vett átmeneteket 

 derítenek fel : de más gyűrűhöz, a Falco Peregri- 

 nushoz való átmeneteket soha. 



Kleinschmidt 0. 



* Jc-gyzet. A F. H. Feldeugi autorát és közzététe- 

 lének elátumát illető nehéz kérdés ügyében utalok 

 Brehm C. L. SuSEMiHL-t illető levélbeli megjegyzésére 

 HoMEYER E. F. «Ornithologisehe Briefe» 81-ik lapján. 

 Ugy látszik ezek után, hogy Schlegel megrendelte 

 az ábrát, de utóbb egyenetlenség támadt közte és 

 Suscmihl közt. 



K. O. 



Nachtrag. 



Zur Abhandlung über Hierofalco. «Aquila», 

 Vili, 1901, pag. 1. 



Falco Hierofalco lorenzi und altaicus. 



Während meine Arbeit über Falco Hierofalco 

 sich im Druck befand,* erschien im «Bulletin 

 of the British Ornithologists' Club LXXIV (Octo- 

 ber, 1900) die Beschreibung einer neuen Form 

 dieses Formenkreises (oder besser gesagt: For- 

 menrings) von Central- Sibirien (Tomsk, und 

 Jeniseisk im Winter) : 



Falco Hierofalco lorenzi (Menzbier fide 

 Suschkin). 



Dieser Vogel (es sind drei Stücke bekannt) 

 liefe) t den schönsten Beweis für meine Auffas- 

 sung, denn er verbindet die Charaktere eines 

 hellen Würgfalken mit den blaugrauen Farben 

 und der gebänderten Zeichnung der grossen 

 nordischen Jagdfalken. Die Tarsen sind nur bis 

 zur Hälfte befiedert. 



Eine andere Frage ist die, ob F. H. lorenzi 

 nicht ähnlich dem berühmten Gurneyi-Kleid im 

 Ungarischen Nationalmuseum die graue Phase 

 eines für gewöhnlich brauneren Vogels ist und 

 wie sich F. H. loreuzi und altaicus unter- 

 scheiden. 



Falco Hierofalco altaicus (Menzbier, 1893, 

 Orn. d. Turkestan) hat nach den Mitteilungen 

 Suschkin's (an oben citierter Stelle) mehr als 

 die Hälfte des Tarsus unbefiedert und der von 

 Sharpé abgebildete Vogel von Yarkand gehört 

 wirklich zu dieser Form. 



Weitere Studien werden den Piing noch mehr 

 schliessen, und die Lücken zwischen den For- 

 men mehr ausfüllen, d. h. Übergänge in diesem 

 Sinn entdecken, aber Übergänge zu einem ande- 

 ren Ring, zu Falco Peregrinus niemals ! 



0. Kleinschmidt. 



* Anmerkung. Zu der misslichen Frage nach dem 

 Autor und dem Publicationsdatum von F. H.Fbldeggi 

 vergleiche man die briefliche Bemerkung über Süse- 

 MiHL von C. L. Beehm in R. F. von Homeyer's Orni- 

 thologischeu Briefen, Seite 81. Es scheint danach, 

 dass Schlegel die Abbildung angeordnet hat, dass 

 aber nachher ein Zerwürfniss zwischen ihm und SusE- 

 MiHL eintrat. 0. K. 



Aquila. \1U. 



