154 



TTálásiin ós megn_vu,i;vással kell clismcinünlí 

 miiulezti a sok szép törulvvést, muukát, nemes 

 iigitácziót és péuzáldozatot is, mel.v ez ügyben 

 történt, annyival inkább, mert abban nem 

 piisztán emberi önzés, gazdagodás után vab) 

 vágy volt a mozgató erő, hanem a szív való 

 tisztaságában fellobbanó érzülete is, fényes 

 bizonyságául annak, hogy a mi anyagiasnak 

 bélyegzett rirleg-hicleg konrnk sem szűkölkö- 

 dik egészen nemes indulatok nélkül. 



Mikor azonban mindezt idismerjük es örü- 

 lünk az e téren lüktető üdvös tevékenységnek, 

 nagyon is elérkezettnek tartjuk az időt, hogy 

 éppen ez alkalommal kritikai pillantást is ves- 

 sünk vissza és latolgassuk : vájjon a madár- 

 védelem ügyében érvényesülő áramlat helyes 

 alapokon indult-e ? és irányzatában mindvégig 

 egészséges fejlődést tanusított-o ? 



Sajnos, e kérdésekre nem adhatunk hatá- 

 rozottan igenlő választ : sőt ellenkezőleg. 



Maga az üttíirö, Glogee., szem előtt tartotta 

 ugyan a döntő tényezőket, az anyagi és ethi- 

 kai momentumokat, de abl)a a hibába esett. 

 hog3' a madarak jelentőségének megbirálásá- 

 ban egyéni érzés, egyes korántsem meg- 



dönthetetlen, sőt ellenkezőleg hiányos — ta- 

 pasztalatok vezették inkább, mint tárgyilagos, 

 való tények összegezésén felépült itélet. Köve- 

 tői pedig többé-kevésbbé, jól-rosszul, mind- 

 annyian csak utánozták őt, a helyett, hogy a 

 maguk lálián is jártak volna. 



Érzelgősség, tarthatatlan ingadozás, minden- 

 féle fonákság, tévedés és szőrszálhasogató ál- 

 okoskodás s végül a minden egyoldalúság nyo- 

 mán járó meddő vitatkozások jellemzik ez 

 irányt , mely annyira elhatalmasodott , hogy 

 azcm kevesek törekvése, kik szakítva vele, ön- 

 állóan gondolkoztak s tudományos alapot akar- 

 tak teremteni a fejlődés menetének, alig ré- 

 szesült figyelemben, sőt Ui'iiudy túlbuzgó «ma- 

 dárvédő» részéről egyenesen a nevetség szi- 

 uél)e keiiilt. 



Mit |);iiiklj;irkeit und iíefriedigung müssen 

 wii- all' die eifi'igen Bestrebungen, all' die Ar- 

 beit, all' die edle Agitation und die vielen Geld- 

 <)])fer begrüssen und anerkennen, welche im 

 Interesse der Sache dargebracht wurden und 

 dies umsoniehr, als ihre Triebfedern nicht allein 

 im menschlichen Egoismus, im Streben nach 

 Bej-eicherung gelegen waren, sondern zimi guten 

 Theile in warmen, herzliehen Empfindungen des 

 Gemüthes ihren Ursprung fanden, die ein glän- 

 zendes Zeugniss dafür ablegen, dass unser kalt- 

 materialistiscli verrufenes Zeitalter dodi nicht 

 jedweder edlercsr Regungen haar sei. 



Bei voller Anerkennung dieses Umstaudes 

 jedoch und bei aller Frexxde, welche die in 

 Sachen des Vogelschutzes entwickelte rege Thä- 

 tigkeit zu erwecken geeignet ist. scheint es doch 

 an der Zeit zu sein — und dies gerade l)ei der 

 jetzigen Gelegenheit — einen kritischen Blick 

 nach lückwärts zu werfen und die Fragen zu 

 stellen : ist die den Vogelschutz betreffende 

 Strömung auf richtiger Basis fortgeschritten? 

 und hat ihre Richtung fortgesetzt eine gesunde 

 Entwicklung aufzuweisen? 



Leider können diese Fragen niclit unbedingt 

 bejaht werden ; eher findet das Gegentheil statt. 



Der bahnbrechende Glogeb selbst hielt zwar 

 bei seiner Thätigkeit die entscheidenden Fak- 

 toren : das ìHiilerirUr und das rthisclie Moment 

 stets vor Augen, aber er verfiel in den Fehler, 

 sich })ei der Beurtheilung der Bedeutung der 

 Vögel mehi- durch subjektive Auffassung und 

 durch vereinzelte, durchaus nicht unanfecht- 

 bare, ja sogar lackenhafte Beobachtungen leiten 

 zu lassen, als durch objektive, auf der Summie- 

 rung konkrete]- Daten fussende Kriterien : seine 

 Nachfolger waren aber mehr minder nur Nach- 

 ahmer, die ihn schlecht und recht kopierten 

 ohne sich auf eigene Fusse zu stellen. Gefühls- 

 duselei, haltloses Schwanken, allerlei Irrthümer 

 und subtile Sophistereien, endlich die im Ge- 

 folge jeder Einseitigkeit auftauchenden öden 

 und sterilen Polemiken charakterisieren diese 

 gleich ['nkraut emporwuchernde Richtung, 

 welche so übermächtig ward, dass das Bestre- 

 ben jener Wenigen, die selbständig dachten 

 und arbeiteten und die Bew^egung auf solide 

 wissenschaftliche Grundlage zu leiten sich be- 

 mühten, kaum der Aufmerksamkeit gewürdigt, 

 ja sogar seitens einzelner besonders ül>ereifri- 

 ger «Vogelschützler'i diiekt ins Tííicbirlichc ge- 

 zogen wurde. 



