I 20 



len más állatosztály sem s mcltiin mondhat- 

 juk : főhivatásúk az, lioj^y a minket környező 

 természetet megélénkitsc'k s annak gazdag és 

 elbűvölő diszéül szolgáljanak. 



íip így egyetlen egy madárfaj sincs, mely 

 mérges volna s igen kevés nálunk azonban 

 egy se , mely az ember életét veszélyez- 

 tetné. 



Hogy tojásaik, pecsenyéjük s egyéb kö/.vc- 

 tetlen szolgálataikkal, mely fajok s minő mér- 

 tékben támogatják j()létünket, szintén tudjuk. 



Nehezebb megbii-álni a közvetett jelentősé- 

 get és nyiltan kimondom : ezt illető tudásunk 

 a legtöbb fajról jelenleg még legalább is hé- 

 zagos, fogyatékos, sőt igen sokszor nagyon 

 hamis. 



Ennek megoldásában azután nem az érzel- 

 mek, hanem csakis alapos tudás kalauzolhat, 

 melynek uUipfcUélclrl iicdi aoipáv a mdda- 

 vdl; életének, iiuneiii I;ivál6(iii lápldlkozásának 

 és táplálékának isvwrele kéjiezí, felölelve inivd,- 

 iizokut a viazonyokat és eoiiatkozásokat, a iiie- 

 lijek a szárnyasok világát az emberrel, más 

 állatnkkal és növényekkel, sőt az egész termé- 

 szel házlartásának ■boni/odalmas háiázatálian 

 külön és azokat egyniás közalt is összeszővil.-. 



Tudnunk kell tehát a madarak tevékenységé- 

 nek biztos mértékét, a melylyel az állatok és nö- 

 vények terjesztésére — szaporítására és viszont 

 korlátozására, — apasztására befolynak, de 

 ismernünk kell ezen tényezőknek azt a gazda- 

 sági értékét is. melylyel e tevékenységük bír, 

 még pedig nem látszólagos becslés, hanem 

 való bizonvítckok iivoinán. 



Ám ezt a feladatot, a madarak gazdasági ér- 

 tékének mérlegelésében, már azért is első- 

 rangúnak kell tekintenünk, mert a legtöbb 

 madárfaj csak közvetve válik hasznunkia vagy 

 kárunkra. 



A madárvédelem kéi'désének e sarkalatos 

 iiindulüjára kellett volna tehát már eleve fő 



behaupten, dass sie in unersetzbarer Weise die 

 uns ximgebende Natur belebe, ihr zum reich- 

 sten, zum reizendsten Schmucke gereiche. Es 

 giebt keinen Vogel, der giftige Eigenschaften 

 besässe, sehr wenige — in unseren Regionen 

 überhaupt keinen — der des Menschen Leben 

 unmittelbar gefährden könnte. Hingegen wissen 

 wir wohl, dass manche Vogelarten — und wir 

 kennen dieselben auch genau - durch ihr 

 Fleisch, durch ihre Eier, ja durch unmittelbare 

 Dienstleistungen uns materiellen Nutzen ge- 

 währen und wii' sind voll in der Lage diesen 

 Nutzen zu bewerthen und abzuschätzen. 



Schwerer ist die mittelbare Bedeutung zu 

 bemessen, und ich gestehe es offen, dass gegen- 

 wärtig unser Wissen in dieser Eichtung bezüg- 

 lich der meisten Arten noch ein mindestens 

 lückenhaftes, unvollständiges, ja häuhg sogar 

 recht falsches ist. 



Die Klärung dieser Frage ist nicht Gefühls- 

 sache, sondern die Aufgabe gründlichen, posi- 

 tiven Wissens, dessen Grundlage nicht nur eine 

 genaue Kenntniss des Vogellebens, sondern vor 

 Allem die Kerrntniss der Kimährung und der 

 Ndlirsloß'e de>' Vögel sein muss, eine Kennt- 

 niss, nudehe sieli anf alle jene Vcrhiillnisse 

 und lielalionen ausdehnen innss, die iin krau- 

 sen Geu'irre des Naturhauslialtes die Vogel- 

 weit mit dem, Mensehen, mit dem übrig en Thier- 

 reicli iiiid mit dem Pflanzenreirhe in ernem 

 srliiei- unentu'ii'rbaren Netze von Werhsel- 

 tieziehungen veì'binden und verßeehlen. Wir 

 müssen also das Maass kenneu, mit welchem 

 die Thätigkeit der Vogelwelt an der Weiterver- 

 breituug, beziehungsweise an der Verbreitungs- 

 einsehränkung - d. h. an der Vermehrung und 

 Verminderung — der Thier- und Pflanzenwelt, 

 betlieiligt ist, u. zw. müssen wir unser ein- 

 schlägiges Wissen nicht schätzungsweise, nach 

 dem Augenmaasse, sondern aiif Grund vollgül- 

 tiger Beweise erwerben. Wir müssen ferner den 

 wirtschaftlichen Werth jener î'aktoren berech- 

 nen, welche den Inhalt dieser Thätigkeit bil- 

 den, um da)-aus den Werth der Thätigkeit selbst 

 zu erkennen. 



Es ist diese Aufgabe bei der wirtseliaft liehen 

 Wertschätzung der N'ogelwelt schon deshalb an 

 eistor Stelle zu setzen, weil die meisten Vögel 

 nur ííí///t'//'(/r nützlieh oder schädlich zu werden 

 pflegen. 



Von Anfang an hätte man also auf dieses 

 Grundprincip der Vogelschutz-Frage das aller- 



