149 



11. Larus ridibiiuiliis L. Daaka sirály. E. M. 



12. Motacilla alba ^L.) Barázda liillegető. 

 E. M. 



13. Oriolus oriolus (L.í Sárga rigó. E. Sz. 



14. ßuticilla phtenicura L. Kerti rozí?dafarkú. 

 E. M. 



1.5. ßuticilla tithys L. Házi rozsdafarkú. E. M. 



16. Scolopax rusticola L. Erdei szalonka. E. M. 



17. Upupa epops L. Búbos banka, E. M. 



18. Vanellus vanellus L. Bibicz. E. M. 



19. Alauda arvensis L. Mezei pacsirta. E. M. 



20. Sturnus vulgaris L. Seregély. E. M. 



21. Pbylloseopus acredula (L.) Csilp-csalp 

 füzike E. Sz. 



22. Acrocephalus arundinaceus (Ij.) Nádi rigó. 

 E. Sz. 



23. Turtur turtur L. Gerle. E. Sz. 

 B) Őszi vonulásra : 



Ugyanazok a fajok, kivévén azokat, melyek- 

 nél az elvonulás időpontja nem állapítható 

 meg biztosan, p. o. Cuculus canorus és Acro- 

 cephalus arundinaceus. 



5. §. 



Gondoskodni kell arról, bogj' az ornitho- 

 logiai központok törekvései és czéljai a leg- 

 szélesebb körben elterjedjenek, hogy minél 

 több megfigyelőre lehessen szert tenni. E czél- 

 ból természettudományi, gazdasági, és erdé- 

 szeti társulatok, meteorológiai intézetek, és 

 tanítói egyesületek hivatalos közlönyeiben tájé- 

 koztató megjegyzésekkel kisért felszólításokat 

 kell közzétenni, melyek a czélokat és eszkö- 

 zöket megvilágítsák és a megfigyelésre buz- 

 dítsanak. 



6. ïî. 



Hogy a megfigyelő feladata megkönnyíttes- 

 sék, czélszerü volna a megfigyelésre ajánlott 

 fajokat leírni, röviden vázolni különös és fel- 

 tűnő ismertető jeleiket, különösen pedig azokat, 

 melyek a rokon fajok megkülönböztetésére 

 szolgálnak. Ezeket a leírásokat valamennyi 

 megfigyelőnek meg kellene küldeni. 



7. §. 



A megfigyelők érdeklődésének folytonos 

 ébrentartására, — a mi hosszabb sorozatok el- 

 nyerésére feltétlenül szükséges --- a megfigye- 

 léseket már a megfigyelési évet követő tava- 



11. Larus ridihuudus L. Lachmöve. E. E. 



12. Motacilla alba (L.) Weisse Bachstelze. E. E. 



13. Oriolus oriolus (L.) Pirol. E. E. 



14. Piuticilla phœnicuraL. Gartenrothschwanz. 

 E. E. 



15. Piuticilla tithys L. Hausrothschwanz. E. E. 



16. Scolopax rusticola L. Waldschnepfe. E. E. 



17. Upupa epops L. Wiedehopf. E. E. 



18. Vanellus vanellus L. Kiebitz. E. E. 



19. Alauda arvensis L. Peldlerche. E. E. 



20. Sturnus vulgaris L. Star. E. E. 



21. Phylloscopus acrednhi (L.) Weidenzeisig. 

 E. G. 



22. Aci'ocephalus arundinaceus (L.ì Piohrdros- 

 sel. E. E. 



23. Turtur turtur L. Turteltaube. E. E. 

 B) Für den Herbstzug : 



Dieselben Arten mit Ausnahme solcher, hei 

 welchen der Zeitpunkt des Wegzuges nur sehr 

 unsicher konstatierbar ist, wie z. B. Cueulus 

 canorus und Acrocephalus arundinaceus. 



§5. 

 Es ist zu sorgen, dass die Bestrebungen der 

 ornithologischen Centralen in den weitesten 

 Kreisen bekannt werden, um eine möglichst 

 grosse Anzahl von Beobachtern zu erhalten. Zu 

 diesem Zwecke sollen in amtlichen Organen 

 naturwissenschaftlicher, oekonomischer und 

 forstlicher Gesellschaften, dann von Lehrer- 

 vereinen, meteorologischen Listituten u. s. w. 

 Aufrufe mit orientierenden Bemerkungen er- 

 scheinen, welche Zweck, Ziele und Methode 

 bahandeln und zur Beobachtung auffordern. 



§6. 

 Um den Beobachtern ihre Aufgabe zu erleich- 

 tern, würde es sich empfehlen, die oben zur 

 Beobachtung vorgeschlagenen Arten zu be- 

 schreiben, die besonderen und auffallenden 

 Kennzeichen kurz zu schildern, und zwar vor- 

 züglich jene, welche zur Unterscheidung der 

 näher verwandten Arten dienen. Diese Besehrei- 

 bungen wären sämmtlichen Beobachtern zu- 

 zusenden. 



§7. 



Um che Aufmerksamkeit und das Interesse 

 der Beobachter rege zu erhalten, was zur Ge- 

 winnung längerer Eeihen unumgänglich uotli- 

 wendig ist, sollen die Beobachtungen schon in 

 dem, auf jedes Beobachtuugsjabr folgenden 



