173 



Fászl István.* 



1 sas -1 '.MIO. 



Irta: Cheenel István. 



Stephau Fászl. ♦ 



1888 lüiili. 



A'on Stefan v. Chernél. 



Egy éve múlt, hogy e lajjokon szomorú köte- 

 lességet teljesítve, Czynk Ede emlékének róttam 

 le a kegyelet adóját. Most ismét gyászról, vesz- 

 teségről kell írnom, mert körünkből másodiknak, 

 intézetünk levelező tagja és rendes megfigyelője, 

 a Fertő madárvilágának legavatottabb ismerője, 

 Friszi Istoáit. sz. benedek-rendi [áldozó pap és 

 nyugalmazott tanár távozott el örökre. 



Kort ért, pályafutása nem szakadt meg, ha- 

 nem befejeződött, egész valójában előttünk van, 

 tehát teljességgel megítélhető. 



És mégis, tevékenységének méltatása nem 

 könnyű feladat; mert csendben, távol a nyilvá- 

 nosság zajától, feltűnést nem keltve folyt az ő 

 élete s munkássága nem volt olyan természetű, 

 mely a közfigyelmet magára irányozta volna. 



A ki nem ismerte őt közelebbről s nem töltött 

 vele sok, sok órát, az legföljebb sajátságos, érde- 

 kes embernek tartotta ; de a ki többször talál- 

 kozott vele s élesen megfigyelte és mélyebben 

 tekinthetett lelkületébe, az csakhamar tisztába 

 jöhetett az iránt, hogy Fászl éppen nem közön- 

 séges, sőt ellenkezőleg igazán kiváló egyéniség. 



Olyan egészen más volt ö, mint ennek a 

 felületes kornak igazi jellemben szűkölködő, a 

 lelkesedést csak érdekből, önzésből, hiúságból 

 ismerő, népszerűséget hajhászó, külső sikerek- 

 ért és a látszatért dolgozó divatos gyermekei. 



A szerzetes, tanár, tudós e fogalmak leg- 



nemesebb értelmében — tükröződött vissza lé- 

 nyében ; ezt a három hivatást töltötte be ritka 

 lelkiismeretességgel — egy lépést sem kalan- 

 dozva, csapongva más irányban, mert tökélete- 

 sen akarta betölteni. 



* Ez életrajzot hely szűke miatt mustaniií iieui ar 

 liattuk. Szei'k. 



Ein .lalii' ist erst vertlosson, seit ich an dieser 

 Stelle dem Andenken Eduard Czynk's die Erin- 

 uerungszeilen der Pietät widmete, imd muss 

 jetzt wieder von Trauer und Verlust berichten ; 

 als zweiter entfernte sich aus unserm Kreise 

 Stephan Fászl, ständiger Beobachter und cor- 

 respondierendes Mitglied unseres Institutes, dei- 

 beste Kenner der Yogelwelt des Fertő, Mess- 

 priester des Set. Benediktiner-Ordens und Pro- 

 fessor im Piuh estand. 



Er erreichte das Alter, seine Lebensbahn 

 \Mirde nicht entzweigerissen, sondern fand 

 ihren Abschluss, sie steht in ihrer ganzen Be- 

 deutung vor uns, und kann daher vollständig 

 gewürdigt werden. 



Und doch ist die Würdigung seiner Thätig- 

 keit keine leichte Aufgabe : sein Leben verfloss 

 im Stillen, fern von dem Lärme der Welt, und 

 seine Arbeit war keine solche, welche die all- 

 gemeine Aufmerksamkeit auf sich gelenkt hätte. 



Wer ihn nicht näher kannte und nicht viele 

 viele Stunden mit ihm verbrachte, der hielt ihn 

 höchstens für einen eigenthümlichen interes- 

 santen Charakter ; wer aber öfter mit ihm um- 

 ging, ihn scharf beobachtete und tiefer in seine 

 Seele zu dringen vermochte, wurde gar bald 

 davon überzeugt, dass Fászl durchaiis keine 

 alltägliche, sondern ganz im Gegentheil eine 

 wahrhaft hervorragende Persönlichkeit ist. 



Er war so ganz anders als die modernen, 

 wahren Charaktei's entbehrenden, die Begeiste- 

 rung nur für die eigenen Interessen, für Selbst- 

 sucht und Eitelkeit ausnützenden, nach Popu- 

 larität jagenden und nur für den Schein und 

 für äussere Erfolge arbeitenden Kinder unseres 

 oberflächlichen Zeitalters. 



In seinem Wesen spiegelte sich der Mönch, 

 der Lehrer und Gelehrte - im edelsten Sinne 

 der Worte — diesen drei Berufen lebte er mit 

 seltener Gewissenhaftigkeit — und wich und 

 wankte keinen Schritt von der Pachtung, weil 

 er seinen Beruf vollkommen erfüllen wollte. 



* Wegen Mangels an 

 Bi<ii,'raplii(' nicht früher ; 



Kanni konnten wir rliesö 

 •elien. Rrihirt. 



