174 



Mintaképe volt a magyar benczésnek 

 több, sem kevesebb. 



sem 



Nem kereste a társaságot, az embereket, a 

 liirt, a dicsőséget, még az elismerést sem. Egy- 

 szerű, kevéssel beérő, majdnem túlságosan sze- 

 rény ; ellensége a szereplésnek, a munkában 

 azonban bámulatosan kitartó, csiiggedbetetlen, 

 szívós szorgalmat tanúsító ; szigorú, de minden- 

 kor igazságos : komoly és mégis jóizű, sőt humo- 

 ros és kedélyes ; a tudománynak — kivált a 

 természetrajznak — lelkes híve és tanítója ; 

 kristálytiszta jellemű, aranyos jó szívű, fenkölt 

 ideális gondolkozású ; nemzetét és hazáját hűsé- 

 gesen szerető és szolgáló — ilyen volt Fászl 

 István. 



Neki nem voltak ismerősei, csak szerető ba- 

 rátai s nem volt ellensége, még tanítványai kö- 

 zött sem, a kik legalább is tisztelték, legtöbben 

 azonban rajongtak érte. 



Czellájánek magányában folytonosan tanulva, 

 múzeumában dolgozva, a szabad természetben 

 járva-kelve, kutatgatva, lankadatlanul gyűjtötte 

 azt a kincset, melyet 34 éven át a mily lelki- 

 ismeretesen szerzett, oly buzgalommal osztoga- 

 tott szét kathedrájái'ól. Nem volt az ő tanítása 

 száraz előadás, a kézikönyv szövegének más 

 szavakkal való színtelen tolmácsolása, hanem 

 igazán magyarázó, buzdító és lelkesítő szózat — 

 mindenkor, kivétel nélkül egyformán az — mely 

 csak oly ember ajakáról hangozhat, a ki egész 

 valóját annak az ügynek áldozza, melyet szent 

 hivatásként érez magában. 



A tanári pálya idegmegpróbáhi nehéz mun- 

 kájának és a természet kutatásának szánta élet- 

 erejét : itt növekedett, ott fogyatkozott. 



Született Kőszegen 183ÍS febr. ü-án, szegény 

 sorsban. Atyja vargamester volt, ki látván fia 

 élénk eszét és tehetségét, nem szorította kéz- 

 művességre, hanem a benczések gymnáziumába 

 adta. 17 éves korában — 1855 szept. S-án — 

 maga is belépett a Szt. Benedek rendbe, 1860 

 máj 2'.t-én ünnepélyes fogadalmat tett s 18ö2 



Er war ein Muster eines ungarischen Set. 

 lienediktinerpriesters - nicht mehr und nicht 

 weniger. 



Er suchte nicht die Gesellschaft, noch die 

 Menschen, er erstrebte nicht Preis noch Ruhm, 

 nicht einmal Anerkennung. Einfach, mit Weni- 

 gem zufrieden irnd fast übermässig bescheiden : 

 jedem öffentlichen Auftreten abhold, in dei' 

 Arbeit von bewunderungswürdiger Ausdauej'. 

 niemals verzagend, und von zähem Eleisse : 

 streng, aber immer gerecht, ernst und doch hu- 

 moristisch und gemüthlich : der Wissenschaft — 

 besonders der Naturkunde — ein begeisterter 

 Anhänger und Lehrer : von krystallreinem Cha- 

 rakter, goldenem Herzen, von erhabener idealer 

 Gesinnung ; seinem Vaterlande und seiner Na- 

 tion ein in Liebe und Treue ergebener Diener — 

 so war Stephan Fászl. 



Er hatte keine Bekannte, nur liebende 

 Freunde ; er hatte keine Feinde, niclit einmal 

 unter seinen Schülern, die ihn mindestens 

 verehrten, zum grössten Theile aber mit schwär- 

 merischer Begeisterung umgaben. 



In seiner einsamen Zelle, in seinem Museum 

 lernte und arljeitete er ununterbrochen, uner- 

 müdlich forschte und suchte er in der freien Na- 

 tur und sammelte während dieserThätigkeitjene 

 reiclien Schätze, welche er während 34 -hihren 

 mit ebenso viel Eifer von seinem Lehrstuhli' 

 vertlicilte, mit welcher Gewissenhaftigkeit er 

 dieselben gesammelt. Sein Lebren war kein 

 trockener Vortrag, keine farblose Übertragung 

 des Textes des Lehrbuches in andere Worte, 

 sondi'iii ein wirklicli belehrender, anregend be- 

 geistender Aufruf - immer und ohne Aus- 

 nahme wie derselbe nur von einem solchen 

 Menschen zu hören ist. der sein ganzes Wesen 

 der Sache opfert, liii- wclciic er einen heiligen 

 Beruf in sich fühlt. 



Der schweren, nervenerpiohcnden Arlieit des 

 Lehrers und der Naturforscliung widmete er sei- 

 ne Lel)enskraft : diese krärtigte, jene seil wachte 

 ihn. 



Er wurde 183iS am (i-ten Feber in Kőszeg 

 geboren, und ist von armer Herkunft. Sein Va- 

 ter war Schulnnachermeister, der den regen 

 Geist und die Fähigkeiten seines Sohnes be- 

 merki'nd. iiiii niidit zum Handwerke zwang, 

 sondern ihn in das Gymnasium des Set. Bene- 

 diktiner-Ordens gab. In seinem l7-ten Lebens- 

 jahre .im S. Sept. 1855 — trat er auch in 

 Set. lîenedektincr Orden, legte am 39. ^hii tSdO 



