177 



Aolna. IMiiitlenről tájékoztatott s a mit észre nem 

 vettüuk, arra figyelmeztetett. 



A főgymnázium múzeumát úgy akarta be- 

 rendezni, liügy az Sopron vidékének fauná- 

 ját magába foglalja s igy az itt előforduló 

 fajok hiteles gyűjteménye legyen. Mennyiben 

 sikerült ez a törekvése az állatvilág egészét ille- 

 tőleg ? nem tudom. De a madárgyííjteményt 

 úgy megalkotta, hogy az valóban teljesnek 

 mondható s közel 1000 darabot tartalmaz fel- 

 állított példányokban, köztük nem egy ritkasá- 

 got. Hogy csak néhánj^at említsek, a következő- 

 ket sorolom fel belőle : TichodruHKi muraria ; 

 Loeustella fluviatüis, nnevia, luscinioides ; Cala- 

 moiius m'elanopogoit, aquatica : Anlhiis cervi- 

 nns; Canuabina liiiaria ; Tetrao tetrix ; Grus 

 gras ; Recurvirostru avocetta ; Cygnus olor ; 

 Erismatura leucoccphala: Mergus serrator ; 

 Stercorariitë pomatoì'hinus, crepidatiis; Larus 

 fuscus ; Hydiochelidon leucojAera stb. 



A legtöbb példányt maga lőtte és pneparálta 

 s igazi öröme telt benne. Méltán büszkesége 

 is lehetett volna — de hát a büszkeség nem volt 

 tulajdonsága. Ferencz Ferdinand kir. berezeg 

 soproni tartózkodása alatt többször felkereste 

 taszít s megnézte gyűjteményét ; sőt 1884 ben 

 a király ö felsége is tüzetesen végig tekintett 

 rajta és érdekkel hallgatta Fászl magyarázatát 

 és felvilágosításait, melyekkel féltékenyen őrzött 

 kincsét bemutatta. A 70-es években behatóan 

 foglalkozott Sopron vidékének légyféléivel,* 

 majd utolsó éveiben a darázsfélékkel és mikro- 

 skopiai vizsgálatokkal. 



Kötelességének lelkiismeretes teljesítése any- 

 nyira lefoglalta, hogy irodalmi művek alkotására 

 alig volt ideje. De nem is vágj'ott e téren ba- 

 bérokra, mert azt hiszem fején találom a 

 szöget — szerénysége visszatartotta e neki már 

 túlságosan nyilvános szerepléstől. Erre vall, 

 hogy sok évi közvetetten és igazán gondos meg- 

 figyeléseinek eredményeit összefoglaló «Sopron 



* A környék légyfauuáját «Sopron vidékének légy- 

 féléi» czimen a soproni katli. főgymnáziunj 1877,78. 

 évi értesítőjében meg is irta. 



Aijiula. A'in. 



alles gab er uns Aufklärung und machte uns 

 aufmerksam auf solches, was wir nicht beach- 

 teten. 



Das Museum des Gymnasiums wollte er so 

 einrichten, class dasselbe die ganze Fauna von 

 Soj)ron enhalte und für die daselbst vorkom- 

 menden Arten ein locus classicus werde. Inwie- 

 fern er sein Ziel hinsichtlieh der gesammten 

 Thierwelt erreichte, weiss ich nicht. Die orni- 

 thologische Sammlung kann aber vollständig 

 genannt werden und enthält circa lOOO Stücke, 

 darunter mehrere Seltenheiten. Um nur einige 

 hervorzuheben, führe ich nur die folgenden an : 

 Tichodroma muraria; Locustella fluviatilis, 

 naevia, luscinioides ; Calamodus nielanopo- 

 gon, aquatica; Antìius cervinus ; Camiabiaa 

 linaria ; Tetrao tetrix ; Gi'us grus ; [iecarvi- 

 rostra avocetta; Cygnus olor; Erismatura 

 leucocepliula ; Mergus serrator: Stercorarius 

 pomalorliinus, crepidatus ; Laras fuscux ; T{y- 

 drochelidon leucoptera ; u. h. w. 



Die meisten Stücke schoss und präparierte er 

 selbst, und hatte seine wahre Freude an ihnen. 

 Er hätte auch mit Kecht stolz darauf sein kön- 

 nen — aber Stolz war ihm fremd. Erzherzog 

 Fbanz Ferdinand besuchte während seiner An- 

 wesenheit in Sopron Fászl des öfteren, und 

 besah sich seine Sammlungen; im .Jahre 1884 

 besichtigte sogar Se. Majestät der König die 

 Sammlung und verfolgte die Commentationen 

 und Erklärungen Fászl's, mit welchen er dieVor- 

 aeigung seiner argwöhnisch gehüteten Schätze 

 begleitete, mit lebhaftem Interesse. In den 70-er 

 Jahren befasste er sieh eingehend mit den Dip- 

 teren* der Umgegend von Sopron, und in seinen 

 letzten Lebensjahren mit den Vespiden und mit 

 mikroskopischen Untersuchungen. 



Die gewissenhafte Erfüllung seiner Pflicht 

 nahm ihn derartig in Anspruch, dass ihm zur 

 Verfassung wissenschaftlicher Arbeiten kaum 

 Zeit blieb. Doch trachtete er auch auf diesem 

 Gebiete nicht nach dem Lorbeer, da ihn seine 

 Bescheidenheit — ich glaube den Nagel auf den 

 Kopf zu treffen -— von einem solchen, ihm 

 schon viel zu öffentlichen Auftreten zurück- 

 hielt. Dafür spricht wenigstens auch die That- 

 sache, dass er unter das Eesultat seiner lang- 

 jährigen eigenen und wirklich sorgfältigen 



* Die Dipteren-Fauna beschrieb er auch in dem 

 1877 — 78. .Jahresberichte des Soproner kath. Ober- 

 gymnasiums unter dem Titel: «Die Dipteren der 

 Umgebung von Sopron.» 



-2ä 



