ISO 



pott. Látszólag kigyógyult ugyan bajából, de a 

 betegség csirája visszamaradt benne s tüdő- 

 sorvadássá fejlődött, mely életerejét lassanként 

 elemésztette. 



Az utolsó két évben már alig mozdult ki , 

 szobájából, de azért folyton fürkészett és mik- j 

 roskópjában talált vigaszt. Egy-kétszer — esa- 

 logatóan szép napokon — talán még lené- 

 zett a székház udvarába s a korhadó fákat 

 kopogtatta meg rovarokat keresgélve. A múlt év 

 végén azonban teljesen megtörött. Utolsó négy 

 hetét karosszékben töltötte, sem járni, sem ágy- 

 ban feküdni nem tudott már. Békés megadással 

 viselte nehéz gyötrelmeit s csak arra kérte Iste- 

 nét : adjon elég erőt és kitartást szenvedéseinek 

 elviseléséhez. Eendtársainak biztató és vigasz- 

 taló szavaira 'azzal a lemondó válaszszal felelt, 

 mely reménytelen állapotának tudatát fejezte 

 ki. 0, a ki az emberi szervezet bonyolult gépeze- 

 tét ismerte, tudta jól, hogy számára nincsen 



mentség. 



1900 január !26-án déli 1 órakor végre meg- 

 váltotta a halál szenvedéseitől ; karosszékében 

 csendesen elhunyt. 



És sajátságos játéka a sorsnak, épen az nap 

 Írtam neki levelet — nem tudva súlyos beteg- 

 ségéről s köszöntem meg fáradozásait, me- 

 lyek, hogy hiába nem voltak, annak bizonysá- 

 gául mellékeltem soraimhoz utolsó munkámat : 

 «Magyarország madarai »-t. Másnajj reggel küld- 

 tem el könyvemet s délután kaptam — gyász- 

 jelentését. Január 28-án ravatalánál állottam s 

 kikísértem hűlt tetemeit utolsó utjokra, a Szt 

 Mihály temetőbe. 



A mit az élőnek nem mondhattam el, meg- 

 adtam haló porainak : hálám kifejezését. 



A mire törekedtél, a mit életed czéljául tűz- 

 tél, elérted egészében : sikerült az ornithologia 

 szép tudománya iránt való érdeklődést az ifjú- 

 ságban, tanítványaidban felkelteni s szivükben 



einer Excursion im Fertő und bekam einen 

 Lungenkatarrh. Scheinbar erholte er sich von 

 seinem Übel, aber der Keim der Krankheit 

 blieb in ihm und entwickelte sich zur Lungen- 

 schwindsucht, welche seine Lebenskraft all- 

 mählich aufzehrte. 



In seinen letzten zwei Lebensjahren verliess 

 er kaum mehr sein Zimmer, doch war er noch 

 immer thätig und suchte Trost in mikroskopi- 

 schen Untersuchungen. Manchmal — an ver- 

 lockend schönen Tagen — ging er wohl noch 

 hinunter in den Hof des Ordenshauses, und 

 klopfte, nach Insekten suchend, an den hoh- 

 len Bäumen. Am Ende des vorigen -Jahres war 

 er aber schon ganz gebrochen. Die letzten vier 

 Wochen verbrachte er in seinem Lehnstuhle, 

 er konnte weder gehen, noch im Bette liegen. 

 In stiller Ergebung trug er sein schweres Lei- 

 den und betete zu Gott nur um die nöthige 

 lù'aft und Ausdauer zur Erti-agung seiner 

 Schmerzen. Auf die tröstenden und aufmun- 

 ternden Worte seiner Ordensgeuossen antwor- 

 tete er mit jener Entsagung, welche davon 

 zeugte, dass er sich seines hoffnungslosen Zu- 

 standes bewusst ist. Er, der das complicierte 

 Wesen des menschlichen Organismus so gut 

 kannte, wusste gar wohl, dass es für ihn keine 

 Rettung mehr gab. 



Am 26. Jan. 1. J. Mittags 1 Uhr wurde er 

 endlich von seinen Leiden durch den Tod er- 

 löst ; in seinem Lehnstuhle schlummerte er 

 sanft ein. 



Und es ist ein eigenthümliches Spiel des 

 Schicksals, gerade an diesem Tage schrieb ich 

 ihm einen Brief — von seiner schweren Kran- 

 kheit nicht wissend — und dankte iiim für 

 seine Bemühungen ; als Zeugniss, dass diesel- 

 ben nicht verloren gegangen waren, schloss ich 

 demselben mein letztes Werk «Die Vögel Un- 

 garns» bei. Am folgenden Morgen sandte ich es 

 ab, und nachmittags erhielt ich die — Todten- 

 anzeige. Am 28. Januar morgens stand ich an 

 seiner Bahre, und begleitete seinen erstarrten 

 Leib auf dem letzten Wege auf den Set. Michaels- 

 Fi-iedhof von Sopron. 



Was ich dem Lebenden nicht mehr /M rei- 

 chen vermochte, das gab ich seiner sterblichen 

 Hülle: den Ausdruck meines Dankes. 



Dein Lebensziel, nach welchem du strebtest, 

 hast du ganz erreicht : es ist dir gelungen das 

 Interesse für die schöne Wissenschaft der Orni- 

 thologie in der Jugend, in deinen Schülern 



