206 



kély s egyre csekélyebb haszonról lemondanunk, 

 ;i mely különben okvetlenül a déli országok 

 tömeges madárgyilkolásának válik javára, a nél- 

 kül, hogy a Délvidék az erdők, mezők és ligetek 

 dalosainak kíméletével és védelmével törődnék 

 vagy ez ügyben csak valamicskét is fáradna? 



Nem oly időket élünk, a mikor a természet 

 barátja, a földmives, a kertész, a vadász és más- 

 féle alig szerezhet tudomást, hogy a Dél bizo- 

 nyos piaczain a madár vonulás idején mi minden 

 nem jelenik meg s mit adnak ott el ? A napi 

 sajtó s a folyóiratok ma már teljesen szava- 

 hihető tanuk észleleteit hozzák az egész olvasó, 

 művelt világ tudomására, oly tanukéit, a kik 

 szakemberek, a kik mint a tudományos világ 

 ban elismert tekintélyek föltétlen bizalom ré- 

 szesei ; a kiknek helyén van az eszük s a szi- 

 vük. Csak tisztelt barátomat, Beblepsch János 

 bárót említem itt, mint a ki egész lelkével buz- 

 gólkodik ez ügyben. 



Nem is csoda, ha ama tény láttára, hogy a 

 vonuló madarak bizonyos déli országokban 

 való tömeges gyilkolásának még mindig nem 

 lehet gátat vetni, oly körökben is felébred a 

 haszonlesés, a melyek különben készek volná- 

 nak a védelemre ? 



Az a magas idealizmus, a mely a madarat 

 mély ethikai okokból még akkor is védi, mikor 

 tudja, hogy ez a madár vonulása idején sehogy 

 sem kerüli el a nyilvánosan jóváhagyott töme- 

 ges gyilkoltatást, ez az idealizmus manapság 

 ritkább a fehér hollónál ! 



Ily körülmények közt egyre nehezebbé válik, 

 még a nagyon észszerű, pénzértékben kifejezett 

 madárvédelem dolgában is valami eredményt 

 elérni. 



Idáig jutva fejtegetésemben, könnyű volna 

 nékem érzelmi húrokat pengetnem, megkérge- 

 sedett szivekről panaszkodnom ; more consueto 

 a magas «semmittevő kormányoknak» súlyos 

 vádakat — nem előterjeszteni, - hanem mély 

 bölcsességű fejükhöz vágni. 



Sőt az utóbbi dolgot helyzetemnél és állá- 

 somnál fogva némi jogosultsággal is tehetném, 

 minthogy a M. 0. K. a madárvédelem ügyében 

 minden képzelhetőt megtehetett és tehet, még 

 Ivedig azért, mert Magyarország kormánya az 

 ügyet teljes érdeklődésével és messzeható tá- 



geriugi'ren und stets geringer werdenden Nutzen 

 entgehenlassen, welcher ja sonst unbedingt dem 

 südländischen Massenmorde der Vögel /ai Gute 

 kommt, ohne dass sich der Süden um den 

 Schutz und das Hegen der Sänger des Waldes, 

 der Fluren und der Auen bekümmern oder auch 

 nur im geringsten Ijemühen thäte? 



Die Zeiten sind eben dahin, wo Naturfreund. 

 Landwirth, Gäi'tner, Jäger u. dgl. kaum etwas 

 darüber erfahren konnte, was Alles zur Zeit des 

 Vogelzuges auf gewissen Märkten des Südens 

 erscheint und verkauft wird'? Die Tagespresse, 

 die periodischen Schriften vermittelten heute die 

 Beobachtungen von vollkommen glaubwürdigen 

 Augenzeugen der ganzen lesenden, gebildeten 

 Welt ; von Augenzeugen, die vom Fache sind, 

 die in der wissenschaftlichen Welt als aner- 

 kannte Auetoritäten, als unbedingt glaubwürdig 

 gelten, die Kopf und Herz auf dem lechten 

 Flecke haben. Ich nenne hier bloss meinen 

 verehrten Freund Hans Freiherrn von Ber- 

 LEPSCH, der sich mit ganzer Seele um die Ange- 

 legenheit bemühet. 



Was Wunder, wenn angesichts der Thatsaclie, 

 dass dem Massenmorde der ziehenden Vögel in 

 gewissen Ländern des Südens auch heute noch 

 immer nicht gesteuert werden kann, der Eigen- 

 nutz auch in Kreisen erwacht, die sonst bereit 

 wäi'en Schlitz und Hege zu üben ? 



Der hohe Idealismus, welcher den Vogel aus 

 tief ethischen Gründen auch dann schützt, 

 wenn er weiss, dass der Vogel, auf dem Zuge 

 liegriffen, dem öffentlich gutgeheissenen Massen- 

 morde nicht entrinnen kann, dieser Idealismus 

 ist heutzutage wohl der allerseltenste Vogel ! 



Unter solchen Umständen wird es stets 

 schwieriger, selbst in Sachen des sehr rationel- 

 len, in Geldwerth ausgedrückten Vogelschutzes, 

 einen Erfolg zu erzielen. 



An dieser Stelle meiner Erörterung angelangt, 

 wäre es mir ein Leichtes Gefühlssaiten anzu- 

 schlagen, über die Versteinerung der Herzen zu 

 klagen: more consueto den hoheii «nichts- 

 thuendeu Regierungen» schwere Anklagen 

 nicht zu unterbreiten, sondern an den hoch- 

 weisen Kopf zu werfen. 



Icli könnte das letztere in meiner Lage und 

 Stellung sogar mit gewisser Berechtigung thun, 

 da ja die U. 0. C. für den Vogelschutz alles Er- 

 denkhche und zwar aus dem Grunde leisten 

 konnte uiul kann, weil Ungarns Regierung 

 der Sache \ ollste Aufmerksamkeit und weit- 



