211 



rrtéktelpii álliipotbiiu. Kelségtck'nül il lo<,'ta.nul- 

 ságosabb mégis a tojásg.yűjtemény, helyesebben 

 a « tojásraktári) volt. — A tojáskészlet a nagy- 

 anyáink rekesztékes lisztesládájára élénken em- 

 lékeztető íiókokban volt felhalmozva minden 

 tiókban egy-egy species : a tulajdonos kedvtelés- 

 sel markolt a tojáskák tömegébe s azután vissza- 

 peregtette azokat. Kiemelte, hogy ebből a kész- 

 letből minden eddig leirt fészekalj összeáliil- 

 hdló, — letojni már nem is szükséges. Meg azután 

 ebben van letéve a világos haladás alapja, ezen- 

 kívül a pa'dagogia érdeke, a mely nyilván meg- 

 követeli, hogy az oologiát már az elemi iskolák- 

 ban is fészekaljak és egyáltalában a variabilitás 

 alapján tanítsuk, mert így bebizonyíthatjuk, 

 hogy pl. a madártojások rajzolatainak variabili- 

 tása ép annyira végtelen, mint a szeplők által 

 kiválólag díszített emberi ábrázaté. Hozzá járul 

 még. hogy hiszen ezt a nagy igazságot mélyre- 

 hatóvá is kell tennünk, a mit az iskola környé- 

 kén való gyűjtéssel érünk el. Hosszú, sokszor 

 nehéz életem megedzette idegeimet, de megval- 

 lom, hogy e tojásliókok láttára, a melyekben 

 százezernyi, köztük a leghasznosabb és legked- 

 vesebb madárnak halála volt mondhatni berak- 

 tározva, igazán megborzadtam ; kivált ama kö- 

 rülmény láttára, hogy e tömeggyilkolás pseda- 

 gogiailag és tudományos tekintetben javarészben 

 czéltalan vaia. Ez is egiiéli oh. 



Lemondok azoknak a raktáraknak ismerteté- 

 séről, a melyekben a tudományos- és a keres- 

 kedelmi érdek hekatombákban fejezhető ki, nem 

 szólok az 1901. évi párisi Ill-ik nemzetközi 

 ornithologiai kongresszusnak ama hires jelene- 

 téről, a mely abból állt, hogy a párisi tolldísz- 

 kereskedők igen tiszteletreméltó Grémiumának 

 szónoka azon a tisztán tudományos alapon 

 szervezett ornithologiai kongresszuson nagyon 

 hathatós beszédet mondhatott a pénzbeli érde- 

 kekről, a madárvédelem káros voltáról, tekintet- 

 tel a tollkereskedők adóterhére stb., sőt azután 

 is mindég szóhoz jutott. Hiszen csak nyilván- 

 való dolog, hogy ha a divat azzal tiszteli meg 

 a füstifecskét, hogy kitömött állapotban dísze- 

 legjen a herczegnők, nemes asszonyok és las- 



fums, mithin wissenschaltlich bcinaiic wertlos. 

 Am lehrreichsten war aber unstreitig die Eier- 

 Sammlung, eigentlich das «Eierlager». In La- 

 den, welche lebhaft an die in Fächer getheilteu 

 ilehltruhen unserer Grossmütter erinnerten, 

 waren die Eiervorräthe eingeschüttet, in jeder 

 Lade je eine Species ; der Besitzer griff mit Be- 

 hagen in die Menge der Eierchen und liess sie 

 perlend zurückfallen. Es wurde hervorgehoben, 

 dass aus diesem ^'orratll jedes beschriebene 

 Gelege cít-svíín/í/c/zr/cs/c/// werden kann, gelegt 

 braucht es ja nicht mehr zu werden. Und hie- 

 rin liegt ja (1er offenbare Fortschritt, und über- 

 dies das pädagogische Interesse, welches offen- 

 bar erfordert, die Oologie schon in den Ele- 

 mentarschulen nach Gelegen i;nd überhaupt 

 nach der Variabilität zu docieren, um zu be- 

 weisen, dass z. B. die Variabilität der Pleckung 

 der Vogeleier ebenso unendlich ist, wie jene 

 der durch Sommersprossen besonders gezier- 

 ten menschlichen Gesichter. Dazu kommt noch, 

 dass man ja diese grosse Wahrheit auch ver- 

 tiefen muss, was durch Sammeln in der Umge- 

 bung der Schule geschieht. Ein langes, vielfach 

 hartes Leben hat ja meine Nerven gestählt, ich 

 gestehe es aber, dass mich bei Anblick dieser 

 Eierladen, worin der Tod von hunderttausend, 

 darunter der nützlichsten und lieblichsten Vö- 

 gel, sozusagen aufgespeichert war, ein ordent- 

 licher Schauer überlief; besonders angesichts 

 des Umstandes, dass der grösste Theil des 

 Massenmordes pädagogisch und wissenschaft- 

 lich zwecklos war. Also wieder eine andere 

 Crsache. 



Ich entschlage mich der ferneren Erörterung 

 über Lager, wo das wissenschaftliche und Han- 

 dels-Interesse in Hekatomben ausgedrückt wer- 

 den kann ; auch will ich mich nicht auf eine 

 Besprechung der famosc]i Scene auf dem Ill-ten 

 internationalen ornithologischen C'ougresse im 

 Jahre 1 90U in Paris einlassen, welche darin be- 

 stand, dass der Sprecher des sehr ehrenwerthen 

 Gremiums der Federschinücker der Weltstadt 

 Paris, dem, auf streng wissenschaftlicher Grund- 

 lage constituirten ornithologischen Congresse 

 eine sehr eindringliche Eede über die pecuniären 

 Interessen, über Schädlichkeit des Vogelschutzes 

 mit Hinweis auf die Steuerlast der Feder- 

 schmücker etc. halten konnte, ja das Wort 

 immer wieder erhielt. Liegt es doch auf der 

 Hand, dass, wenn die Mode die Piauchschwalbe 

 damit beehrt, ausgestopft auf den Hüten von 



