218 



ban találunk, azt meg is ette : és ha ez az el- 

 í'ogyasztott táplálék a gazda vagyonát kiseb- 

 bítette, abban kárt tett, akkor nyilvánvaló, hogy 

 a varjú kártékony. Ha ellenben a gyomortarta- 

 lom oly állatokból áll, a melyek a gazdát káro- 

 sítják (kártékony ro\arok, poczkok), akkor bizo- 

 nyos, hogy a varjú közvetve hasznos. 



Ez volt a varjugyomor-vizsgálatoknak az az 

 illőszaka, mikor mind a német részről, mind a 

 többi nemzetek részéről is a szakemberek nagy 

 munkásságot fejtettek ki. Noha e vizsgálatban 

 az amerikaiak és az angolok is részt vettek, 

 legnagyobb mértékben mégis csak a németek 

 dolgoztak. 



Noha ez az irány nagyon csábított és a dol- 

 got csak úgy nagyjából megfontolva, talán 

 eredménynyel is kecsegtetett, én sohase bírtam 

 belátni azt, hogy azzal mi módon lehetne két- 

 ségbevonhatatlan bizonyítékát adni, hogy a 

 varjú csakugyan hasznos, vagy kártékony-e ? 

 Felfogásom e tekintetben az volt, hogy a varjú 

 gyomortartalma csak azt bizonyítja, hogy ez az 

 állat közvetlenül lelövése előtt mit evett? De 

 hogy ebből azután következtetést lehessen vonni 

 arra is, hogy az az egész éven át mennyi hasznot, 

 mennyi kárt tett és hogy melyik volt nagyobb, 

 valamint hogy az a nagyobbnak talált mennyi- 

 ség mennyivel volt nagyobb a másik kisebb- 

 nél? — azt, ismétlem, nem birtam belátni. 



S így tehát ezt az utat nem is követtem. 



Honi kutatóink közül, ha tudomásom helyes, 

 csak egyedül Lovassy Sándor kedves barátom, 

 a keszthelyi Gtizdamíji Tiivivlézel tanára volt 

 az, a ki a varjak — mint ö mondja — mező- 

 gazdasági értékét a lelőtt madár gyomrában 

 talált anyagok alapján igyekezett eldönteni.'*' 

 Vizsgálataiban azt tartotta zsinórmértékül, hogy 

 e kérdés eldöntésénél nem a helyi, hanem az 

 általános tekintetek mértékadók és így járva el 

 kimondja, hogy a hamvas vagy dolmányos varjú 

 fí,V(//v/s conii.T) a gazda szempontjából hasz- 



* Ijovassy S.índok : Dnlfínzatok a keszthelyi m. kir. 

 Gazdasági Tanintézet terniészetrajzi tanszéke köré- 

 ből. (Különlenyomat a taiiinté/.ct IS!»:-iil<i évkönyvé- 

 liöll.l Keszthely, 1894. 28 -:f(i. I. 



reicliste Ycifabren zu sein. Was \\\v im Krähen- 

 magen vorfinden, das hat sie auch verzehrt : 

 und wenn die verzehrte Nahrung den Landwirth 

 in seiner Habe verkürzt, darin Schaden getliau 

 bat, dann ist es klar, dass die Krähe schädlich 

 ist. Wenn dagegen der l\[ageninhalt solche 

 Thiere aufweist, welche dem Landwirthc schäd- 

 lich sind (schädliche Insekten, Feldmäuse), dann 

 ist es sicher, dass die Krähe mittelbar nütz- 

 lich ist. 



Es war die Zeit der Krähenmagenuntersu- 

 chungen, wo so von deutscher Seite, als auch 

 von Seite aiidercr Nationen die Fachleute 

 grosse Thätigkeit entwickelten. Obgleich an 

 diesen Untersuchungen die Amerikaner und 

 Engländer auch Theil nahmen, so leistete man 

 doch das meiste in Deutschland. 



Obzwar diese Richtung für mich sehr ver- 

 lockend wai-. und wenn man die Sache nur 

 oberflächlich beurtheilt. sie vielleicht auch wel- 

 chen Erfolg versprach, so war es mir dennoch 

 niemals einleuchtend, wie man auf diese Weise 

 einen umimstosslichen Beweis geben könnte, 

 dass die Krähe in der That nützlich, oder schäd- 

 lich sei ? Meine Auffassung war in dieser Hin- 

 sicht jene, dass der Mageninhalt blos das be- 

 weise, was die Krähe unmittelbar vor ihrem 

 Abschluss zu sich nahm. Dass man aber daraus 

 auch darauf folgern könne, wieviel Nutzen, wie- 

 viel Schaden sie im Jahre gethan hat, und wel- 

 cher grösser war, und wie sich die gefundene 

 Menge gegenseitig verhält ? — das, ich wieder- 

 hole es, konnte ich weder einsehen, noch be- 

 urtheilen. 



Und darum befolgte ich diesen Weg nicht. 



Unter unseren heimatlichen Forschern war, 

 wenn mein Wissen richtig ist, allein mein lieber 

 Freund, Alex. v. Lovassy, Prof. an der Uand- 

 wirth. Anstalt in Keszthely, welcher, nach 

 seiner Aussage, den landwirthschaftlichen Werth 

 der Krähen auf Grund der im Magen abgeschos- 

 sener Krähen gefundenen Stoffe beurtlieilen 

 wollte.* Als Richtschnur befolgte er in seinen 

 Untersuchungen jene Norm, dass bei der Beur- 

 theilung der Frage nicht lokale, sondern allge- 

 aueine Interessen massgebend sind und auf die 

 Weise verfahrend, findet er, dass die Nebel- 

 krähe dem Wirtlie nützlich, dem Forstmanne 



* Lovassy Ai.kx., Arbeiten von ilrni (iebu-tc der 

 l.ehrkanzell der k. ii. land. Leliraiistiill. (lîlcis un^a- 

 riscli.l Kesztlu-ly. 1894. [i. i:',—M. 



