239 



Tudjuk, hogy Rörig dr. a megvizsgált 5148 

 varjú gj'omortartalmát, növényi és állati anyaga 

 szerint osztályozva, súly szerint állapította meg 

 és mindezt külön függelékben j^ontosan közölte : 

 a kár és haszon kérdésének vizsgálatában tehát 

 ehhez a nyers és ha már alapjában nem volna 

 elhibázva, felette becses adatanyaghoz nyúl és 

 nem a szőrszálhasogatással összerótt és sokat 

 mondani akaró statistikai tábláihoz. Nem aka- 

 rom az ide vonatkozó eszmeit bírálgatni, hanem 

 egyenesen az ügy magjához nyúlok, a haszon 

 és a kár kérdéséhez. 



Rörig dr. a varjak gyomrában talált gazdasági 

 hasznos magvakat, a gabonanemüekből a búzát, 

 rozsot, árpát, zabot, tengerit, azután néhány 

 kevésbbé fontos növény magját (borsó, pohánka), 

 továbbá a burgonya gumóját egyrészt, másrészt 

 a n3-ul- és a fogoly-maradékokat, valamint a 

 fogoly és fáczán tojáshéjdarabjait mezőgazda- 

 sági kárnak veszi. Ez helyes. Ez ellen nem lehet 

 kifogásom. RöEtG dr. a varjak gyomrában (csak 

 a Corvus cornix- és corone-röl van szói, az egész 

 esztendőn át talált búzát három csoportra osztja : 

 u) nem csírázott, b) csírázott és i-J teljes szemű 

 búzára. 



A nem csírázott, tehát még ép szemű búza 

 eredete azonban nagyon kétséges lehet. A varjii 

 szedhette azt a tarbm, a kepéből (keresztből) 

 vagy még a marokban heverő búzából, vagy már 

 a kazalból, a bevégzett cséplés után pedig a 

 szérűről, a gazdasági utakon, a gazdasági udva- 

 rokban, vetéskor a szántóföld felszínéről, de a 

 házi állatok ürülékéből is, mert ha aljabúzát 

 etetnek, annak egy része még épen és sértetlenül 

 kerülhet ki az illető házi állat gyomrából. Eökig 

 dr. tehát helyesen nem az így összekerülhető 

 összes búzát veszi számítása alapjául, hanem 

 másként akar eljárni. Számításba veendőnek 

 csak azt az ép szemű búzát tartja, ha vele egy- 

 idejűleg és ugyanabban a varjúgyomorban búza- 

 szemmel teli kalászdarabokat talál. úgy gon- 

 dolkodik, hogy ez a búzaszemmel telt kalászdarab 

 akkor és ott került a varjú gyomrába, a mikor 

 az akár a marokban heverő búzát, akár a kepét. 



Wir wissen, dass Dr. Rörig den Mageninhalt 

 der untersuchten 5148 Krähen in pflanzliche 

 und thierische Bestandtheile theilte, selbe nach 

 Gewicht bestimmte und alles in einem beson- 

 dern Anhange publizierte. In der Untersuchung 

 des Schadens und des Nutzens greift er zu dieser 

 rohen, und wenn sie schon am Anfange nicht 

 verfehlt wäre, sehr werthvoUen Datenmenge, 

 und nicht zu den mit gewisser Spitzfindigkeit 

 zusammengestellten und anspruchsvollen sta- 

 tistischen Tafeln. Ich will seine Ideen hier kei- 

 ner Kritik unterziehen, sondern ich trete sofort 

 dem Kerne der Sache, der Nutzen- und Schaden- 

 frage näher. 



Dr. Rörig nimmt als landwirtschaftlichen 

 Schaden eines Theils alle wirthschaftlich nütz- 

 lichen Samen, welche er in den Krähenmägen 

 fand ; so aus den Getreidearten die Weizen-, 

 Roggen-, Gersten-, Hafer-, Maiskörner, dann 

 einige weniger bedeutende Samen (Erbsen, 

 Haidegrütze), dann die Knollen der Erdäpfel ; 

 anderen Theils die Hasen- und Eebhühner- 

 reste, dann Rebhühner- und Fasaneierschalen. 

 Das ist richtig. Dagegen habe ich gar nichts 

 einzuwenden. Dr. Rörig Iheilt den währenddes 

 ganzen Jahres in den Krähenmägen (es handelt 

 sich blos um C. comix und corone) aufgefun- 

 denen AVeizensamen in drei Gruppen : a) in 

 nichtgekeimten, h) in gekeimten und r) in 

 milchreifen Samen. 



Der Ursprung des nicht gekeimten, also gan- 

 zen Samens, ist aber sehr fraglich. Die Krähe 

 konnte ihn aufklauben von den Stojjpeln, von 

 den Mandeln, oder von noch am Boden liegen- 

 den Weizen, oder schon von der Triste und nach 

 dem Drusch, von der Tenne, von den landwirth- 

 schaftlichen Wegen, in den Gehöften, zur Saat- 

 zeit von der Erdoberfläche, aber auch aus dem 

 Miste der Zugtiere, denn wo man Getreideab- 

 fälle verfüttert, dort gelangt ein Theil desselben 

 aus dem Magen des betreffenden Hausthieres 

 auch unbeschädigt in den Mist. Dr. Rurig nimmt 

 ganz richtig nicht diesen, auf diese Art zusam- 

 mengeklaubten Samen, zum Grunde seiner Be- 

 rechnung, sondern er verfährt anders. Er zieht 

 in die Berechnung nur jenen ganz körnigen 

 Weizensamen, wenn er zu gleicher Zeit in dem- 

 selben Krähenmagen auch körnige Weizenähren- 

 theile findet. Er meint, dass dieser körnige 

 Ahrentheil zu jener Zeit in den Krähenmagen 

 gelangte, als die Krähe den am Boden liegen- 

 den, oder aber schon in Mandeln und Tristen 



31 



