244 



az is. hogy ha a varjú nyáron is ráakad az el- 

 hullott nyúl tetemére, nem hagyja ott.-*' A dolog 

 itt felette kényes ! És ha nehéz volt már a ga- 

 bonanemüeknél kimutatni, hogy honnan ered a 

 varjú gyomrába került mag, akkor itt még száz- 

 szorta nehezebb eldönteni, hogy a varjú gyom- 

 rába akadó nyúlszőr, nyúlcsont, fogolytoU mi 

 módon került oda : élő és egészséges állatot 

 ölt-e meg a varjú, vagy csak feloszlásnak induló 

 tetemét ette e meg? 



EöRiG dr. azonban ebben a véleményben nem 

 következetes, mert pár lappal későbben (u. o. 

 342. 1.) már megint — szoroz, szorozza pedig 

 az öreg nyulakat, a nyúlfiakat, a foglyot és a 

 többit. Sőt nemcsak szoroz, hanem már oszt is ! 



A három vizsgálati év alatt talált összesen 14 

 öreg nyúlra valló nyomot. Minthogy egy öreg 

 nyúlból bizvást annyit ehetett a varjú, hogy a 

 napi 35 gr.-ja bőven kijusson, Röeig dr. most 

 már 5-tel nem szoroz, hanem csak 365-tel, még 

 pedig ugyanannál az oknál fogva, mint a hogyan 

 azt a gabonánál láttuk. 14 X 365 = 2555 drb 

 öreg nyúl. Minthogy azonban egy öreg, egész- 

 séges nyúllal egy varjú nem bír, ahhoz legalább 

 három kell s a nyúl húsa is elég lesz arra, hogy 

 jól lakhassanak belőle : Eörig dr. a 2555 nyulat 

 3-mal osztja, úgy hogy a varjaknak áldozatul 

 esett öreg nyulak száma csak !~!52 drb és darab- 

 ját 2*5 márkájával számítva, az összes kár 2130 

 márka lesz. 



A kis nyúlfiakból összesen 20 drhra valló 

 nyomok vannak. Az apró, márcziusi, áprilisi 

 nyúlfi megöléséhez elég egy varjú ; tehát itt nem 

 kell többé osztani, hanem csak 365-tel szorozni. 



* A iiiidőn mostan a Cheniel-gyűjtötte varjú-köpe- 

 teket gondosan átvizsgáltam, az egyik köpetben egy 

 sörétszemet találtam. A liöpet szedésideje április hava, 

 de hogy akkor ökrondezte ki a varjú, nem tudom. 

 Ez a sörétszem azt jelenti, hogy a varjú olyan állatot 

 evett, a melyet sörét ért, a melyet tehát vagy meg- 

 lőttek, vagy csak megsebesítettek. Ugyané köpetek 

 között találok egyet, a melyben egy kis szőrcsomó 

 (talán nyúlszőr) és egy temetőbogár (Necrophorus) 

 szárnyfedő darabja volt. Ez megiut azt a gyanút kelti 

 föl, hogy a varjú olyan bomló állati maradékot evett, 

 a melyben már a temetől)ogár is dolgozott : tehát a 

 varjú nom élő. nem egészséges állatot támadott 



Hasen im Sommer auffindet, sie ihn nicht lie- 

 gen lässt.-" Diese Sache ist hier besonders heik- 

 lich. Und wenn es schon beim Samen schwer 

 nachzuweisen war, wie so er in den Krähen- 

 magen gelangte, so ist es hier tausendmal 

 schwerer zu entscheiden, woher die im Krähen- 

 magen gefundenen Hasenhaare, Hasenknochen, 

 Rebhuhnfedern stammen : hat die Krähe ein 

 lebendiges Thier getödtet, oder ass sie blos seine 

 in Verwesung gerathene Leiche? 



Dr. RöEiG hält aber an dieser richtigen Mei- 

 nung nicht fest, denn einige Seiten weiter (e. d. 

 p. 342) . . . multipliziert er wieder, multipliziert 

 die alten Hasen, die Junghasen, die Rebhühner, 

 u. s. w. Ja nicht nur multipliziert er, er divi- 

 diert schon auch ! In den drei Untersuchungs- 

 jahren fand er im Ganzen Spuren, welche auf 

 14 Hasen deuteten. Indem die Krähe von einem 

 alten Hasen genug essen konnte, um ihre Ta- 

 gesrate von 35 gr. Futter zu haben, so multi- 

 pliziert Dr. RöRiG nicht mit 5, sondern nur mit 

 365, u. z. auf Grund derselben Ursache, wie 

 wir es beim Getreide sahen. 14 alte Hasen mul- 

 tipliziert mit 365 geben '2555 St. alte Hasen. 

 Indem aber eine Krähe allein einen alten, ge- 

 sunden Hasen nicht überwinden kann, so ge- 

 hören dazu wenigstens drei, und weil auch das 

 Haseufleisch genug sein wird, um diese zu sät- 

 tigen, HO dividiert Dr. Rörig die 2555 mit 3, so 

 dass die Anzahl der den Krähen zum Opfer ge- 

 fallenen Hasen nur 852 beträgt, und das Stück 

 zu -i'') Mark berechnet, der ganze Schaden be- 

 trüge also 2130 Mark. 



Von den Junghasen sind Spuren, welche im 

 Ganzen auf 20 Stück deuten. Zum Umbringen 

 eines jungen März- oder April-Hasen genügt eine 

 Ki-ähe, und somit braucht man nicht mehr di- 



Wie ich jetzt die von Chernél gesammelten Krä- 

 hen-Gewölle sorgsam durchsuchte, fand ich in einem 

 Gewölle ein Schrotkoru. Das Gewölle wurde im April 

 gesammelt, doch ob die Krähe dieses Gewüll damals 

 auswarf, weiss ich nicht. Dieses Schrotkorn aber 

 deutet an, dass die Krähe ein Thier ass, welches von 

 diesem Bleikorn getroffen wurde, welches entweder 

 erschossen, oder nur angeschossen wurde. Zwischen 

 diesen Gewöllen finde ich eines, in welchem Haare 

 (vielleich Hasenhaar) und eine Flügeldecke von einem 

 Todtenkäfer (Necroiihorus) war. Dieses erweckt wieder 

 einen Verdacht, dass die Krähe solche, in Verwe- 

 sung gerathene thierische Reste ass, in welchen 

 auch schon der Todtenkäfer gewirtlischaftot hat ; die 

 Krähe hat also nicht ein lebendes, oder gesundes 



