U9 



sokat kértem és 1901. évi január 11-étöl február 

 12-ig összesen 38 vetési és 10 drb hamvas var- 

 jut és néhány egérevő ragadozó madarat is 

 kaptam. Az eredmény az, bogy összesen egy 

 vetési varjiiban (Lepsényben, Veszprém várm.) 

 és egy hamvas varjúban (Fogaras) volt apró 

 csontmaradék, a melj' valamely apró gerinczes- 

 ből, talán a földi poczokból származott, a többi- 

 ben legtöbbuyire gazdasági mag volt. Lepsényről 

 tudjuk, hogy ott a varjak a fogókkal összefog- 

 dosott, a földeken szanaszét hagyott poczkokat 

 ették ; hogy Fogarason hogyan jutott a hamvas 

 varjü a poczokhoz.azt nem tudom, de az ottani 

 kincstári uradalom gazdaságában, a kazlak 

 mentén könnyen juthatott hozzá. Minthogy ez 

 utóbbi esetben a kis csontmaradék mellett sok 

 kukoricza-korpa, félig fölemésztett kukoricza- 

 szem volt, valószínű, hogy a varjú a poczokat a 

 kukoriczaszárak boglyái körül fogta, tehát ott, 

 a hol kukoriczaszemeket is szedte. Ez a néhány 

 adat világosan mutatja, hogy a varjú télen 

 nagy kárt nem tesz a poczkokban. 



így tehát kár volt azt a néhány egérnyomot 

 egyszerre 145,000 darab poczokra szaporítani. 

 Vagyis a '.'98 kétes származású egérnyomról 

 egyszerre 14,000 márkányi hasznot feltüntetni. 

 Nekünk, kik a tudományos állattannal gyakor- 

 lati irányban foglalkozunk, csak akkor hiszik 

 el a gazdák, hogy a varjak tettükben is hasz- 

 nosak, ha maguk is látják, hogy a varjú csak- 

 ugyan gyakran fog eleven poczkot, és hogy 

 ezzel valóban észrevehető mértékben kevesbíti 

 a számát, de ha mi az élet tapasztalatával, te- 

 hát azzal a mit a közvetetlen megfigyelés nj'ujt, 

 nem törődünk, akkor ne csodálkozzunk, ha In- 

 telünk a gazda szemében csökken. 



Ámde lássuk a varjak további hasznát: a 

 varjak fogyasztják a kártékony rovart, még pe- 



(egyéb anyaggal egyntti majd az Aquila egy későbbi 

 számában részletesen számolok be, itt csak meg aka- 

 rom röviden köszönni azoknak az líráknak a szíves- 

 ségét, a kik kérésemet teljesítették. Igaz örömre szol- 

 gál, bogy Balassa Lajos (Lepsény), Otocska Béla 

 (Somogy vár), dr. Strasser Imre (Polgárdi), Damaszkin 

 Arzén (Tstvánvölgy). Bendi Godofréd (Kisbér), Fridrik 

 Géza (Fogaras), Kajtsán János és Hajdú István (Valkó), 

 valamint Szilassy (Duna-Szt-Györgj-) uraknak e he- 

 lyen őszinte és bálás köszönetemet fejezhetem ki. 



viel und bekam vom 11. .Januar 1901 bis \i. 

 Februar zusammen 38 Saat-, 10 Nebelkrähen 

 und ausserdem einige Eaubvögel. Das Resultat 

 war, dass im Ganzen in einer Saatkrähe (Lep- 

 sény) und in einer Nebelkrähe (Fogaras) einige 

 kleine Knöchelchen waren, welche von irgend- 

 einem kleinen Wii-belthiere, vielleicht von der 

 Maus stammten, in den übrigen waren blos 

 landwirthschaftliche Samen. Von Lepsény wis- 

 sen wir, dass dort die Krähen von den mit Fal- 

 len gefangenen und auf den Feldern hegen ge- 

 bliebenen Mäusen sich nährten ; wie aber die 

 Nebelkrähe in Fogaras zur Maus kam, das weiss 

 ich nicht, doch konnte sie dort auf der dortigen 

 Staatsdomäne längs den Strohtristen überall 

 welche angetroffen haben. Und da im letzteren 

 Falle neben den Mäuseknochen auch Maiskorn- 

 kleie und halbwegs verzehrte Maiskörner waren, 

 so scheint es wahrscheinlich, dass die Krähe 

 die Maus zwischen den Maisstaudenhaufen fieng. 

 also dort, wo sie auch welche Maiskörner fand. 

 Diese Daten legen die Sache klar, dass die Krähe 

 im Winter der Maus nicht vieles zu Leide thut. 



Und so war es Sehade, die wenigen Mäuse- 

 spuren sofort in 145,000 Stück hinauf zu mul- 

 tiplizieren, d. h. nach 398 Daten zweifelhaften 

 Ursprunges auf einmal einen Nutzen von 14,000 

 Mark nachzuweisen. Uns, die wir die wissen- 

 schaftliche Zoologie in praktischer Richtung 

 betreiben, glauben die Landwirthe nur dann, 

 dass die Krähen thatsächlich nützlich sind, 

 wenn sie auch selbst sehen, dass die Krähe 

 wirklich lebende Mäuse fängt, und dass sie ihre 

 Zahldadurch in wirklich bemerkenswerter Weise 

 vermindert ; wenn wir jedoch um die Lebens- 

 erfahrung, also darum, was die unmittelbare 

 Beobachtung reicht, uns nicht kümmern, dann 

 soll es uns nicht wundern, wenn unsere Glaub- 

 würdigkeit in den Augen der Landwirthe zu 

 sinken beginnt. 



Betrachten wir nun den weiteren Nutzen : 

 die Krähen vertilgen die schädlichen Insekten, 



werde ich spater und ausführlich Rechenschaft geben, 

 hier will ich nur meinen Dank aussprechen für die 

 freundliche Gefälligkeit jener Herren, die meine Bitte 

 erfüllten. Es gereicht mir zur wahren Freude, dass 

 ich den Herren : Ludwig v. Balassa (Lepsény), Béla 

 V. Otocska (Somogyvár), Dr. Em. Strasser (Polgárdil, 

 Arsen von Damaszkin (Istvánvölgy), Godofred Bendi 

 (Kisbéri, Géza Fridrik (Fogaras), Job. Rajtsán und 

 Stef. Hajdú (Valko), dann v. Szilassy (Duna-Szt-György) 

 auch hier meinen aufrichtigen und herzlichen Dank 

 sagen kann. 



