565 



hat liiisy,ii(}| 

 is sejtené. 



li!il);ir kc\i'sc(. il hol az ciiihci- nein 



Ez a tavaszi időszak tehát kényszeríti a var- 

 jút, hogy húsevő legyen. M:ir nincs mag s ha 

 akad is, összeszerzése szajiorátlan munka ; de 

 van helyette sok tehetetlen és fiatal állat s ez 

 pótolja a hiányt. S ez az állapot, a mely tisztán 

 a termt'szet rendes folyása szerint következik 

 be, az, a mikor a varjú kétes helyzetbe kerül, 

 azaz sokszor nagyon is hasznosnak látszik. S ez 

 az állapot az, a mely 

 annyira megtévesztheti 

 az embert, hogy a var- 

 jút húsevőnek is tar- 

 taná. 



A varjú tavaszszal 

 rovart eszik : eszik kár- 

 tékony rovart, nem kár- 

 tékonyát és hasznosat. 



Ezt készségesen el- 

 ismerem, de csak any- 

 nyiban, hogy akkor és 

 ott eszi ezeket, a hol s 

 a mikor magvas táplá- 

 léka nincs ; de ha szert 

 tehet az utóbbira, vagy 

 ha hozzáfér nagyobb, 

 kiadósabb vadhoz : az 

 erdei vagy bokorbeli 

 kis énekes madár tojá- 

 sától, fiókájától kezdve 



a nyúl fiáig, akkor a kevésbbé kiadós bogarat 

 nem igen bántja. Itt tapasztalatból beszélek. 

 Láttam sok ezer holdnyi répavetést, a melyről 

 kosárszámra szedték a répabogarat, holott a 

 répatábláktól csak 6 — 7 Km-nyire voltak a 

 varjútelepes ligetek, de azért a varjú nem jött 

 bogarászni. Aratás után azonban a varjú már 

 a tarlón lakott. Ez ismert tény. 



S ismert tény az a Naumann- féle cserebogár- 

 adat, mely Naumann óta majdnem valamennyi 

 munkába belekerült, a mely a varjakról szól. 

 NaujViann megfigyelte egy cserebogaras helyen, 

 hogy a varjak egy része a fára szállott és le- 

 verte a bogarakat, míg másik része a fa alá 

 telepedett és a levert cserebogarakat ette. Hasonló 

 esetet említett az ő könyvében Chernél István igen 

 tisztelt barátom. NAUjiANN-nak és CnERNEL-nek 



aiii-li wriii;^, doch iiiil/.tn k,-iini. wn niaii cs 

 sonst niclit aliiicn würde. 



Dieser Frülijalii'sabí-c-huitt zwin^^t dio Krabe 

 also, dasfi sie eine ]''leischfresscrin werde. Es 

 gielit keinen Samen mclii- und wenn er zufällig 

 auch da ist, ist sein Ver.scliaÜ'en langwierig: 

 statt dessen gieltt es viele machtlose und junge 

 Thicre und diicn Masse ersetzt den Mangel au 

 Samen. Und dieser Zustand, welclier die Folge 

 des gewöhnlichen Ganges der Natur ist, ist es, 

 welcher die Krähe in eine zweifelhafte Lage 

 bringt, d. h. dass sie öfters als nützlich erscheint. 



Und diese Lage ist es, 

 w'elche den Menschen 

 so iir(.' leiten kann, 

 dass er die Krähe für 

 eine Uleischfresserin 

 zu halten geneigt ist. 

 Die Krähe i'risst im 

 Frühjahr Insekten : 

 frisst schädliche und 

 unschädliche , auch 

 nützliehe. Das gebeich 

 bereitwilligst zu, aber 

 nur insoferne, dass nur 

 damals und dort, wo 

 und wann sie Säme- 

 reien nicht findet; wenn 

 sie aller letztere be- 

 kommt, oder aber ein 

 grösseres, ausgiebige- 

 res Wild antrifft, daini 

 lässt sie den w^eniger 

 ausgiebigen Käfer wohl 

 in Kuh. li-h rede aus Erfahrung. Ich sah 

 Zuckerrübenfelder von mehr als tausend -Joch, 

 wo man die Piübenkäfer (CIcoiiuíí) in Körben 

 sammelte, und wo die von den Krähen be- 

 wohnten Haine blos in einer Entfernung von 

 R 7 Km. waren, aber keine Krähe kam Kä- 

 fer klauben. Nach der Ernte war die Krähe 

 auf dem Stoppelfelde. Das ist eine bekannte 

 Thatsache. Und bekannt ist die Naumann- 

 sche Angalie , welche seit Natjilvnn überall 

 angeführt wird, wo man von Krähen spricht. 

 Naumann beobachtete in einem Maikäferjahre, 

 dass ein i heil der Krähen sich auf die Bäume 

 begab, der andere sich aber unter den Bäumen 

 niederliess und die herabgeschlagenen Maikäfer 

 aufsammelte. Einen gleichen Fall führt in 

 seinem grossen Werke auch mein geehrter 

 Freund von Chernél aus. Haben Naumann und 



ti/ji-ii. A varjaktól lîiti'pett Laiicsikok ítuvestűl rs CKOiunn- 

 kint kitépett fűszálak) Szeged batáiából. 

 (Tormészetes nagyságban. Eredeti fotografia.) 



Fig. 2. Von den Kiähen ansgeziipte Grasbiischl. 

 (In nat. Grösse. Orig. .\iifnabme.) 



