271 



xarjii gyoini'áimk. LcIhií iin'iifk ;i l<öl)liiitaliiiM. 

 lia telisded tele van tömve növényi táplálékkal 

 (búzával, biizakorpával, trágyával) és a vele járó 

 kavicscsal 15 — 18 köbczentiméter : tehát vilá- 

 gos, hogy ebbe a 1 7 IS köbczentiméteres varjú- 

 gyomorba a 100 köbezentiméternyi pajor, vagy 

 a 17 köbczentimóteinyi hamvas vinczellérliogár 

 a hozzávaló kavicscsal és egyéb anyaggal együtt 

 egyszerre nem fér be és nyilvánvaló dolog, hogy 

 a varjú a gyomrában talált emészthetetlen anya- 

 got hosszabb időn át szedegette össze, nyilván- 

 való továbbá, hogy az semmiféle számitásnak 

 biztos alapjáTil nem szolgálhat és még kevésbbé 

 jogosit arra, hogy a talált gyomortartalom átla- 

 gának ötszörösét, mint azt Korig dr. tette, a 

 varjú egynapi táplálékának vegyük. 



E szerint tehát a varjú tavaszi gyomorvizsgá- 

 latával is úgy vagyunk, hogy az a haszon meny- 

 nyisége tekintetében semmiféle biztos támasztó 

 pontot nem nynjt. 



Hasznosságának látszata mellett a rovar- 

 fogyasztás bizonyít, de hogy ez a látszat meny- 

 nyire felel meg a valónak, azt csak az döntheti 

 el, hogy vájjon tényleg sikerül-e a varjúnak, 

 hogy rovarfogyasztásával termesztett növényeink 

 megóvásához ő is járuljon hozzá. Ez pedig, mint 

 előbb láttuk, csak ott következhetnék be, a hol 

 a varjú mageleség és jobb állati táplálék hiá- 

 nyában a rovarokra szorulna. Ilyen eset alig van. 



Ez után következik a nyár vége és az ősz. 

 A rovai-világ ideje, legalább a kártevők tekin- 

 tetében, nagyjából elmúlott, az apró vad nagy 

 része megerősödött, ez tehát a varjúnak már 

 nem nyújthat elegendő táplálékot, mert táma- 

 dását kikerüli. A gabona és a gj^ümöles érni 

 kezd és igy a varjú megint az eredeti tápláléká- 

 hoz, a növényi eleséghez jut. A nyári és őszi 

 szántáson már ritka a varjú, mert ha csak egy 

 kis gabonatermesztés van e vidéken, akkor az 

 elmaradhatatlan maghulladék sokkal több és 

 könnyebben megszerezhető eleséget nyújt neki, 

 mint az eke után kiboruló egy-egy pajor, vagy 

 egyéb rovar.* A varjúfiak is felnevelke ;tek és 



inagf'iis alici-, wenn vv mil pllaiüíliclirn l'iiuib u 

 imit Weizen, Weizenkleie, Mist) mid don dazu 

 gehörenden Steinchen vollgepfropft ist, beträgt 

 15-18 Kubikcentimeter : daraus folgt nun, dass 

 in den 17 18 K^^bikcentimeter fassenden Ma- 

 gen, mit dem dazu gehörigen Sand weder die 

 100 Kubikcentimeter Engerlinge, noch die 17 

 Kubikcentimeter Lappenrüssler Platz linden 

 und es ist wieder einleuchtend, dass die Krähe 

 das in ihrem Magen aufgefundene unverdau- 

 liche Material während längerer Zeit sammelte, 

 und weiterhin ist es klar, dass das als feste 

 Grundlage zu Berechnungen nicht genommen 

 werden darf. Noch weniger sind wir befugt — 

 wie es Dr. Eörk; that, das FünÖ'ache des durch- 

 schnittlich gefundenen Mageninhaltes als eine 

 Tagesration anzunehmen. 



Somit sind wir auch mit derFrühjahrsunter- 

 sucbung so weit gelangt, dass sie hinsichtlich 

 der Grösse des Nutzens keinen festen Anhalts- 

 punkt bietet. 



Für den Schein ihrer Nützlichkeit zeugt ihre 

 Insektenvertilgung, doch inwiefern dieser Schein 

 der Wirklichkeit entspricht, dass kann nur ent- 

 schieden werden, wenn wir wissen, ob es der 

 Krähe gelingt, dass sie mit ihrem Insektenfrass 

 zum Schutze unserer Kulturpflanzen im wesent- 

 lichen etwas beiträgt? Und das geschieht, wie 

 wir es früher sahen, nur dort, wo die Krähe aus 

 Mangel an Samen und einer besseren thie- 

 rischeii Nahrung nothgedrungen Insekten frisst. 



Nun folgt das Ende des Sommers und der 

 Herbst. Das Insektenleben, wenigstens das der 

 schädlichen, ist im Grossen vorbei ; das Wild ist 

 erstarkt und kann der Krähe nicht mehr als 

 Futter dienen, denn es entgeht ihrem Angriffe. 

 Das Getreide und Obst beginnen zu reifen, und 

 die Krähe kehrt wieder zu ihrer ursprünglichen, 

 pflanzlichen Kost zurück. Im Sommer und im 

 Herbst begleitet die Krähe schon seltener den 

 Pflug, denn wenn in der Gegend nur irgend eine 

 kleine Samenproduktion da ist, so bietet der un- 

 vermeidliche Samenabfall eine viel leichter zu 

 beschaffende Nahrung, als der von dem Pfluge 

 aufgeworfene Engerling oder ein anderes Insekt.* 



* Ezt nemcsak a megfigyelések alapján állítom, de 

 liizonyitja azt Rörig dr. két tálilájának adata is (II. 

 330. én 384. I.l, a hol a tömeges rovarpiisztitások kö- 

 zött az őszi pajorfogyasztásról szó sincs. Annál töblj 

 van a bagolj-pillék liernyóiból, a melyek őszszel akár 

 a kikelő félben levő vetést a varjakkal együtt, akár 

 későbben egyedül bántják. 



* Hier rede ich nicht hlos ans Erfahrung, sondern 

 dies beweisen auch Dr. EöEio's Angaben (II. p. 33(; 

 und 384, wo zwischen den massenhaften Insektenver- 

 tilgungen von einer herbstlichen Engerlingvertilgung 

 keine Spur zu sehen ist. Um so mehr giebt es Erd- 

 raupen, welche im Herbste theils mit den Krähen, 

 oder allein die auflaufenden Saaten vernichten. 



35* 



