■27i 



csak a közvetetlen tapasztalat nyújthat biztos 

 felvilágosítást, a gyomorvizsgálat pedig legfel- 

 jebb kétséges esetben kiegészítheti vagy megerő- 

 sítheti az előbbit. 



Osszef(iij/a/(íti. 



Az előadottak alapján láttuk, h(jgy a varjak 

 élete jelenleg szoros összeköttetésben van a tá- 

 gabb értelemben vett mezőgazdasági életünkkel ; 

 láttuk, hogy a varjak már gyomruk szervezeté- 

 nél fogva is magevök. Táplálékuk zömét a nö- 

 vények világa, még pedig a termesztett gabona- 

 nemiünk magja adja ; de abban az időben s azon 

 a helyen a hol a varjú efféle növényi eredetű 

 cleséghez nem jut, ott állati eredetű táplálékkal 

 is beéri. 



Előbbi esetben a varjú a termesztett gabona- 

 nemünkben tehet és tettében tesz is kárt; 

 utóbbi esetben jelentősége attól függ, hogy az 

 állati táplálék honnan kerül ki : a kártékony 

 rovarok világából-e, vagy a hasznos apró vad 

 állományából, s akkor ez a vad tulajdonosára 

 nézve kár, amaz a gazdára haszon. A hamvas 

 varjú is, meg a vetési varjú is állandó magevők 

 ugyan, de az előbbi nagyobb ragadozó az utóbbi- 

 nál s azért az apró vad fiataljára veszedelme- 

 sebb. 



Hogy pedig a haszon, vagy a kár nagyobb-e, 

 azt, a tágabb értelemben vett mezőgazdaság 

 érdekét szem előtt tartva, nem az általános 

 szempontok szabják meg, hanem mindig a helyi 

 érdek, már csak azért is, mert a kóbor termé- 

 szetű szárnyas madarunk nem mindig annak a 

 gazdának, annak a vidéknek hajtja a hasznot, 

 a kit, vagy a melyet megkárosított. Ebből tehát 

 az következik, hogy a varjút nem szabad általá- 

 nosságban sem hasznosnak, sem kártékonynak 

 tartani, mert itt egyrészt a viszonyok nagy vál- 

 tozatosságának, másrészt ezen állatnak felette 

 nagy alkalmazkodó természetének, és talán a 

 rossz megszokásnak is nagy szava van. Innen 

 van, hogy a hány gazda, a hány vadász, a hány 

 erdész van, az mind más és más véleménynyel 

 van a varjúról. S ez a sok egymástól nemcsak 

 eltérő, hanem egymással sokszor szemben álb) 

 vélemény egyenkint és a maga szűk körében, 

 ott a liei vi viszonvok behatása alatt, valóbiin 



nur (lie unmittelbare Beobachtung einen siche- 

 ren Aufschluss geben ; die Magenuntersuchung 

 kann höchstens in zweifelhafton Fällen die 

 erstere ergänzen und bekraf'ti<j;en. 



Zumi III iiifiipissii iKj. 



Auf (iruiul des ^'orgetragenen saiiiii wir, dass 

 das Leben der Krähen unmittelbar und im wei- 

 teren Sinne genommenen mit unserem land- 

 wirth.scliaftliehen Lel)en verknüpft ist ; wir sa- 

 hen, diiss die Krähen schon zufolge des Baues 

 ihres Magens Samenfresser sind. Die Haupt- 

 menge ihrer Nahrung liefert jedoch die Pflan- 

 zenwelt, insbesondere unsere angebauten Ge- 

 treidearten ; aber zu dieser Zeit und an diesem 

 Ort, wo die Krähe diese pflanzliche Nahrung 

 nicht erlangen kann, dort begnügt sie sich auch 

 mit einer thierischen Nahrung. In ersterem Falle 

 kann die Krähe den Getreidearten schädlich 

 werden, und sie ist es auch thatsächlich ; im 

 letzteren hängt ihre Bedeutung davon ab, von 

 wo diese thierische Nahrung genommen wird : 

 aus der Keihe der schädlichen Insekten, oder 

 aus dem Kleinwilde ? Im letzteren Falle ist die- 

 ses für den Eigenthümer des Kleinwildes ein 

 Schaden, jenes für den Landwirth ein Nutzen. 

 Die Nebelkrähe so gut, wie die Saatkrähe sind 

 zwar beständige Samenfresser, doch ist die 

 erstere ein grösseres Eaubthier und demzufolge 

 den Jungen des Kleinwildes gefährlicher. Und 

 ob der Nutzen oder der Schaden grösser sei, 

 das bestimmen, mit Rücksicht auf das Interesse 

 der im weiten Sinne genommenen Laudwii-th- 

 schaft, nicht allgemeine Gesichtspunkte, son- 

 dern immer das örtliche Interesse, und zwai- 

 schon deswegen, weil die Krähe als Strichvogel 

 nicht immer ein und demselben Wirthe einer 

 gegebenen Gegend nützlich wird, dem und der 

 sie auch schädlich wiu. Daraus folgt, dass man 

 die Krähe im allgemeinen weder für nützlich, 

 noch für schädlich halten kann, denn hier haben 

 immer einerseits die Mannigfaltigkeit der Ver- 

 hältnisse, andererseits das grossartige Anpas- 

 sungsvermögen des Vogels und vielleicht auch 

 die schlechte Gewohnheit ein grosses Wort zu 

 reden. Daher kommt es, dass soviel Wirthe, so- 

 viel .läger und Förster da sind, soviel Meinun- 

 gen giebt es auch über die Krähe, l'nd diese \ ie- 

 leii von einandei- niclit nur iiliweichenden, son- 

 dern oft einander widersprei-henden Meinungen 

 siiiil an und für si(di und miter Vcrhältaissen. 



