59 



rosodást. April 18-án rakta a tojó első tojását a 

 kalitka fenekére. A mint ezt észrevettem, azon- 

 nal fészket adtam be nekik, még pedig egy vé- 

 letlenül épen kéznél levő barkós czinke fészket, 

 s e mellett el nem mulasztani a meglebetős ter- 

 jedelmes kalitkát gyékénynyel és náddal akként 

 felékesíteni, liogj" a természetes költobelyekbez 

 lehetőleg hasonló legyen. A kalitka aljára rakott 

 tojást óvatosan a fészekbe tettem, s abban a kel- 

 lemes reményben ringattam magam, hogy a tojó 

 még több tojást is fog rakni, még pedig most 

 már a fészekbe. S bár mindkét házas fél ki, be- 

 járt az új lakásba, a legközelebbi napon április 

 19-én megint csak a földön találtam a második 

 április 20-án a harmadik tojást. Ez uti')l)b rakott 

 két tojást is betettem ugyan a fészekbe, de mi- 

 kor meggyőződtem, hogy a tojó a költéshez leg- 

 kisebb hajlandóságot sem mutat, sőt párjával 

 egyetemben inkább a fészek szétrombolásával 

 mulat, kivettem a tojásokat belőle s kíváncsi- 

 sággal néztem mi czélja lesz a fészek szétrom- 

 bolásának? S midőn a fészek teljesen szét volt 

 rombolva s elemeire szedve, a nélkül, hogy an- 

 nak anyagából még csak egy legalább a fészek- 

 hez hasonló bárminemű alkotmányt összeszer- 

 kesztettek volna, a párosodást azért csak foly- 

 tatták tovább. April 2.5-én újból egy tojás feküdt 

 a kalitka fenekén, ri6-án a második, s 27-én a 

 harmadik. H a tojó különljöző időközökben áp- 

 rilis 18-ától július 21-ig összesen 23 drb tojást 

 tojt le, még pedig áprilisban hat, májusban hét 

 és juliusbau 10 darabot, valamennyit a kalitka 

 fenekére. Néhány tojást sorsára hagytam ; mikor 

 azonban meggyőződtem, hogy a költés egyálta- 

 lán nem érhető el, s hogy a tojásokat maguk a 

 madarak közösen pusztítják el, a toválibi tojást 

 elszedtem tőlük s pneparálva legalább gyűjte- 

 ményem számára mentém meg. Hogy a tojások, 

 vagy azoknak legalább nagy része meg volt ter- 

 mékenyítve, abban nem kétkedem, s csak azt 

 sajnálom, hogy meg nem kíséreltem belőlük 

 néhányat egy kotlós kanárimmal kíköltetni, 

 talán sikerült volna ezen úton fiókákhoz is 

 jutni ; sajnos azonban, hogy a jó gondolat mint 

 mindig, úgy. ez alkalommal is későn jött! 



A fogságban rakott tojások a szabadon élők 

 tojásaival, alak, nagyság és színezetre teljesen 

 megegyeznek. 



standen sie ihre Mauser und fiengen sich am 10. 

 Apï. wieder zu paaren an. Den 1 8. Apr. legte das 

 Weibchen auf dem Boden des Käfigs das erste 

 Ei. Als ich dies bemerkt hatte, gab ich ihnen ein 

 Nest, und zwar ein zufällig vorräthiges Bart- 

 meisennest, in ihren Käfig, dabei unterliess ich 

 nicht den so ziemlich grossen Käfig mit Binsen 

 und Schilf zu schmücken, um demselben ein an- 

 näherndes Ansehen der freien Natur zu ver- 

 leihen. Das auf dem Boden gelegte Ei legte ich 

 behutsam in das Nest und gab mich der freu- 

 digen Hoft'nung hin, dass das Weibchen noch 

 mehrere Eier, u. zw. in das Nest legen werde. 

 Oljwohl beide Gatten in das Nest aus und ein 

 flogen, fand ich den nächsten Tag am 1 U. April 

 wieder auf dem Boden des Käfigs das zweite, den 

 20. April das dritte Ei. Ich gab auch die nach- 

 gelegten zwei Eier in das Nest, als ich mich aber 

 überzeugt hatte, dass das Weibchen zum Be- 

 brüten der Eier nicht die mindeste Lust zeigt, 

 im Gegentheil im Vereine ihres Männchens an 

 die Zerstörung des Nestes schreitet, hol) ich die 

 Eier aus demselben heraus und sah mit Span- 

 nung dem Zerstörinigswerke zu. Als das Nest 

 gänzlich zerstört wurde, ohne dass aus dem, 

 durch die Vernichtung entstandenen Material 

 ein neiier, einem Neste wenigstens theilweise 

 ähnlicher Bau aufgeführt worden wäre, wurde 

 die Paarung dennoch täglich fortgesetzt. Den 25. 

 April lag wieder ein Ei im Käfig, den 26. das 

 zweite und den 27. das dritte. So legte das Weili- 

 chenin verschiedenen Intervallen, vom IS. April 

 bis 21. Juli 23 Stück Eier; u. zw. im April 6 

 Stück, Mai 7 und Juli 10 Stück, und alle auf 

 dem Boden des Käfigs. Einige Eier überliess ich 

 ihrem eigenen Schicksal, als ich aber zur Üeber- 

 zeugung kam, dass ein Bruterfolg auf keine 

 Weise zu erzielen ist, und die Eier von beiden 

 Vögeln selbst zerbrochen werden, rettete ich die 

 später gelegten durch Ausblasen und bewahrte 

 sie in meiner Sammlung auf. 



Darüber, dass die Eier, oder deren grösster 

 Tlieil befruchtet waren, hege ich gar keinen 

 Zweifel, nur bedauere ich sehr, dass ich nicht 

 versucht habe, einige davon einem brütenden 

 Kanarienweibchen unterzulegen, vielleicht wäre 

 es mir gelungen, auf diese Weise Junge zu er- 

 ziehen, leider fiel mir der Gedanke erst ein, als 

 es bereits zu spät war. 



Die in der Gefangenschaft gelegten Eier 

 sind in Form, Grösse und Färbung den Eiern 

 im Freien brütender Vögel ganz gleich. 



