Gl 



a második s harmadik napon is csak alig vala- 

 mit, s teljes 14 napon át sem éjjel, sem nappal 

 egy perezre sem szűnt meg hallatni panaszos, 

 siró szavát. (Aludni együtt szoktak volt: egy- 

 máshoz simulva mint két inseparable.) A foly- 

 tonos, szakadatlan fájdalmas sirás s panasz, 

 rám s családomra annyira hatott, hogy valójában 

 keserű napokat éltünk át, a szegény elhagyott 

 kis madár iránt érzett xaéXy részvéttel szivünk- 

 ben. Néhány hét multán azonban a kedves kis 

 állat is beleszokott magányába, ma már ismét 

 üde s oly vidám mint valaha volt. Igazán ked- 

 ves lesz nekünk élete fogytáig. 



nur bei Tag, sondern auch bei Nacht (denn sie 

 waren gewöhnt nach Art der Wellensittiche, oder 

 Inseperables knai^i) eins an das andere ge- 

 schmiegt zu schlafen) zu klagen. Das fort- 

 währende, mitleidsvolle Zwitschern und un- 

 unterbrochene Kufen hat auf mich und auf 

 meine ganze Familie so eingewirkt, dass wir 

 wirklich wegen des armen, verwaisten Tliier- 

 chens traurige Tage verlebten. Nach Ablaiif 

 von einigen Wochen hat sich das liebe Thier an 

 i die Einsamkeit gewöhnt, ist frisch und gesund 

 I und lileibt unser aller Liebling bis zu seinem 

 I Ende. 



KISEBB KÖZLÉSEK. 



KLEINERE MITTHEILUNGEN. 



Túzok — Otis tarda. Nem utolsó kérdés az : 

 hogyan tartja a nagy túzok röpülés közben a 

 lábát? A kérdés eldöntése bizonyos befolyással 

 lehet a túzoknak a rendszerben való elhelyezé- 

 sére. A kérdés lényege az, vájjon a tiizok röpü- 

 lés közben tesÜiez húzza, vagy iiátra nyujlja-e a 

 lábát, múlt pld. a ficmck szokták ? Aliöldimkieg- 

 jobb túzok vadászai két táliorra szakadtak e kér- 

 désben ; az egyik fél azt állította, hogy testhez 

 Inizza, a másik azt, liogy hátrafelé nyújtja. Éppen 

 ezért igen sok helyen kértem, figyeljék meg a 

 dolgot alaposan. Kenéz Zoltán túrkevei nagy- 

 birtokos most e kérdésre vonatkozólag a követ- 

 kezőt írja a M. 0. K.-nak: «Tegnap — 1893 

 április 3-ikán — a Csodaljallán véletlenül három 

 túzokra l>ukkantam, ötven lépésnyi távolságról 

 volt alkalmam az első két felszálhúiál pontosan 

 és biztosan megügyelni, hogy a túzok felszállás- 

 kor a nekiiramodás után lábával még néhány 

 másodperczig a levegőben kalimpál aztán szép 

 lassan hátraiiyvjlja lábait a fark mellé.» 



E megfigyelés a túzokot közelélil) hozná a gáz- 

 lókhoz. 



A füsti fecske — Hirundo rustica — vonu- 

 lási sebességét, igaz, hogy csak megközelítőleg, 

 így állapítottam meg : Csáklyón, Zemplén me- 

 gyében, van egy gróf HADiK-BAEKÓczY-féle tiszti 

 lakás, mely előtt a gyepes tért magas topolyafák 

 szegik be körformában. A múlt év — 1<S93 — 

 szeptemberében, a mikor a csáklyói fecskék már 

 eltűntek volt, estefelé újl'ól mutatkoztak fecs- 

 kék, melyek suhog\-a távoztak délnyugoti irány- 



Trappe — Otis tarda. Eine interessante Frage 

 ist es: wie liiilt der Trappe wälirend des Fluges 

 die Fusse ? an den Leib gezogen, oder wie die 

 fíeiherarten nach hinten ausgestreckt ? Die Lö- 

 sung kann einen gewissen Eintluss auf die Stel- 

 lung des Trappen im System üljen. Die besten 

 Trappenjäger unserer Tiefebene theilten sich in 

 zwei Lager; der eine Theil behauptete, der 

 Trappe ziehe die Fusse an den Leib, der andere 

 Theil behauptete, der Vogel strecke dieselben 

 nach hinten. Dies war die Ursache, dass ich 

 vielfach die Bitte stellte, man möge die Sache 

 gründlich beobachten. Zoltán von Kenéz, Guts- 

 besitzer bei Turkeve, schreibt nun an die U. 0. 

 C. wie folgt: «Gestern — 3. April — 1893. 

 stiess ich zufällig bei Csodaballa auf 3 Trappen : 

 aus einer Entfernung von 50 Schritten hatte ich 

 die Gelegenheit an zwei Trappen pünktlich und 

 ganz sieher zu beobachten, dass der Trappe beim 

 Aufstieg nach dem Anlauf einige Secunden lang 

 die Fusse in der Luft baumeln lässt, dann aber 

 langsam nach hiiäen dem Schwänze entspre- 

 chend ausstreckt.» 



Diese Beobachtung würde die Trappen den 

 Stelzvögeln näher bringen. 



Der Zugflug der Kauchschwalbe — Hirundo 

 rustica — wurde von mir, freilich nur annä- 

 hernd, wie folgt bestimmt. In Csáklyó,Zempléner 

 Comitat, steht eine Beamtenwohnung der grafi. 

 HADiK-BARKÓczY'schen Herrschaft, vor welcher 

 eine grosse, ovale Kasentläche mit hohen Pap- 

 peln eingefasst ist. Im vergangenen September 

 — 1893 — • als die Schwalben von Csáklyó schon 

 verschwunden waren, erschienen am Vorabende 



