in 



vagy egyéb okot is kikutatni, mely a délibb 

 fekvéseken a madárvoniüásnak már ily korai 

 beálltát eredményezte, s talán az is kideríthető 

 lenne, bogy hol és miért akadt meg a vonulás 

 oly egj'szerre, hogy az illető fajok 10° é. sz. 

 feljebb már a középidőn tul — /.éíive! — érkez- 

 tek meg. 



Sajnos, hogy ez még csak a jövő zenéje ! 



Eintreten des Vogelzuges Verursachten, und es 

 wäre vielleicht auch das zu ermitteln, wo und 

 warum der Zug so jjlötzlich stockte, dass die- 

 selben Arten — 10 Breitengrade nördlicher — 

 nur mit einer so enormen Verspätung anlangen 

 konnten. 



Leider ist die Möglichkeit der Untersuchun- 

 gen in dieser Kichtung derzeit noch ein deside- 

 rium pium. 



Megjegyzések a mocsári poszáta (Acrocephalus 

 palustris, Bechst.) válfajáról. 



Chernél IsTVÁN-tól. 



Bemerkungen über die Varietät des Sumpfrohr- 

 sängers, Acrocephalus palustris Bechst. 



Von Stephan Cheknel von Chernelháza. 



Mióta Brehm K. L. a subspeciesek tanát — a 

 kort megelőzve — az ornithologiában érvényre 

 emelte és Schleoel a háromnevű nomenclaturát 

 elsőnek megkisérlette, nagysokára pedig az Ame- 

 rican Ornithologits' Union az 1886-ban kiadott 

 «The Code of Nomenclature and Check List of 

 North American Birds» czímű műben tényleg 

 rendszertanilag alkalmazta, különljöző nemzet- 

 közi zoológiai congressusok pedig annak jogos 

 voltát elismerték, megkaptuk azt a kulcsot, mely 

 szerint az eddig Linné szellemében merev, vál- 

 tozhatatlannak tartott fajkörök, bizonyos fajok- 

 nál magukban is kisebb formakörökre oszthatók. 

 Igaz, hogy így a folyton ingó rendszer egyrészt 

 újabb és gyorsabb változékonyságnak lön kitéve, 

 de másrészt magába fogadta a fejlődésnek azt 

 a magvát, mely a modern természettudomány 

 felfogásához és követelményeihez nem csak 

 hogy illik, de egyenesen annak logikai ki- 

 folyása. 



Igen természetes, hogy az új csapás követésé- 

 nél a kutatásnak újabb tere és alkalma szülem- 

 lett, mert nem egy eddig fajnak tartott madár 

 faj érvényessége dűlt meg, míg ismét sok olyan 

 formasorozat, mely eddig a rendszerben feltün- 

 tethető nem volt, abban — habár alárendelt — 

 helyet kapott. 



Azonban a rendszernek ilyen bővülésével és 

 megtágulásával sok különl)öző felfogás és nézet- 

 eltérés is feltámadt, mert néhány ornithologus 

 a válfajoknak a rendszerbe hozását mai napig 



Seitdem Ch. L. Brehm der Zeit vorgreifend 

 die Lehre von der Subspecies in der Ornitholo- 

 gie geltend gemacht, Schlegel die trinare Be- 

 nennung als Erster versucht — und lange nach- 

 her die American Ornithologist's Union in ihrem 

 im Jahre 1886 herausgegebenen Werke «The 

 Code of Nomenclature an Check List of North 

 American Birds I) auch factisch s^'stematisch an- 

 gewendet hatte ; ferner verschiedene internatio- 

 nale zoologischen Congresse die liationalität 

 desselben anerkannt hatten : seither haben wir 

 das Mittel, mit welchen die bis dahin im Sinne 

 Linné's für unabänderlich gehaltenen Arten- 

 Ivreise, bei gewissen Arten in kleineren Formen- 

 kreise getheilt werden können. Es ist wahr, dass 

 dadurch das fortwährend schwankende System 

 einer neueren und grösseren Unbeständigkeit 

 ausgesetzt wvirde, anderseits aber erhielt das- 

 selbe jenen Keim der Entwicklung, welcher der 

 Auffassung und den Forderungen der moder- 

 nen Naturwissenschaften nicht nur vollkommen 

 entspricht, sondern gerade deren logische Con- 

 sequenz ist. 



Es ist nur ganz natürlich, dass das Betreten 

 der neuen Bahn der Forschung neuere Gebiete 

 und neuere Richtung eröffnete und die Giltig- 

 keit so mancher ehemals «guten Art» umge- 

 stossen wurde : andere Formengruppen dage- 

 gen, welche bis zu jener Zeit im System nicht 

 unterschieden werden konnten, erlangten einen 

 — wenn auch untergeordneten ■ — Platz. 



Einer solchen Erweiterung des Systèmes folgte 

 aber bald eine Verschiedenheit in den Auf- 

 fassungen ; es entstanden Meinungsunterschiede 

 und einige Ornithologen acceptiren das Aufneli- 



