129 



nem alkalmas arra, liogy már ma tiszta rend- 

 szerezést alkothassunk e csoportnál, mely ki- 

 válóan alkalmazkodó ós változékonyságra, kül- 

 sőben, mint életjelenségeiben is, nagy hajlandó- 

 ságot árul el. Későbbi vizsgálatok fogják itt csak 

 a tisztázás munkáját folytatni s talán bevégezni, 

 mert kétségtelen, hogy oly formakör ez, mely 

 mint a zsezsék is — úgy mondhatnám — fajokra 

 szakadás stádiumában van. 



De a mai kutatások s az e sorokban érintett 

 momentumok alapján, a szóban forgó madarat, 

 úgy hiszem, mégis jogosan felvehetjük a rend- 

 szerbe s mint válfajt az Acr. paluslriíi faj kö- 

 rébe vonva, Acroceplialits palustris ìiorticolus 

 Naum. (1860Ì névvel különböztethetjük meg. 



Ha későbbi kutatások beigazolják, hogy a 

 NáUMANN-féle «Síjlcia frulicola» vele megegye- 

 zik vagy a még régibb BEcnsTEiN-féle «nigri- 

 /bíi.s», hát a prioritás joga az ajánlott és több- 

 szörösen használt elnevezés ellenében, érvényre 

 léphet. 



Subspecies einzelner Forscher nur noch gestei- 

 gert wird, gestattet nicht, dass wir uns. bei die- 

 ser Gruppe schon heute ein klares, systemati- 

 sches Bild schaffen könnten, da ja dieselbe ein 

 besonders ausgeprägtes Anpassungsvermögen 

 und Geneigtheit zum Abändern, so im Ausse- 

 ren, als auch in der Lebensart bekundet. Spä- 

 tere Untersuchungen werden diesbezüglich das 

 Klären fortsetzen und vielleicht beenden, denn 

 ausser Zweifel ist dies ein ähnlicher Formen- 

 kreis, wie der der Leinfinken, welcher sich — 

 ich möchte sagen — im Stadium der Arten- 

 gliederung befindet. 



Nach dem heutigen Stand der í'orschung und 

 rücksichtlich der in diesen Zeilen besprochenen 

 Momente aber glaube den in Frage stehenden 

 Vogel in das System rechtmässig aufnehmen zu 

 können und denselben in dem Kreise der Acro- 

 cephalus palustris- Art als dessen Subspecies mit 

 den Acrocephaiiis palustris itorticolus Naum. 

 (1860) bezeichnen. 



Sollten spätere Forschungen beweisen, dass 

 die NAUMANN'sche «Sylvia frulicola« oder die 

 noch ältere BECHSTEm'sche uiiigrifoiis» ein und 

 derselbe Vogel ist, so kann das Recht der Prio- 

 rität, gegenüber dieser in Vorschlag gebrach- 

 ten und auch vielfach gebrauchten Benennung 

 immerhin noch angewendet werden. 



A vízirigó (Ciuclus aquaticus L.) 

 védelme. 



Irta FiNSCH Ottó dr. Delmenhorst. 



Zum Schutz des Wasserschwätzers \Cinclus 

 aquaticus). 



Von Dr. 0. Finsch in Delmenhorst. 



A bádeni belügyministeriumnak 18'.)4 már- 

 czius U-én kelt egyik rendelete szerint, mely a 

 halászatra nézve káros állatokról rendelkezik, 

 egy vidra elejtéseért 5, egy gémért 1.50 és egy 

 vízirigóért márka SO fillér dij van biztosítva. 

 Ha ez a rendelet • — szerencsére — a jégmada- 

 rat minden ornithologus igaz örömére ki is 

 felejti, annál fájdalmasabban érinti a madárvi- 

 lágnak minden ismerőjét és barátját a vízirigóra 

 vonatkozó halálitélet. Hiszen a maga valójában 

 a legkedvesebb és legérdekesebb madáralakról 

 van szó, a mely minden hegyi pataknak igazán 

 ékessége, s a mely — fájdalom — különböző 

 okoknál fogva mindinkább ritkul, eltünedezik. 

 Felejthetetlen — fájdalom — nagyon is korán 

 elköltözött jó barátom, Liebe tanár, udv. taná- 



Nach einer Bekanntmachung des Grossher- 

 zoglich Badischen Ministeriums des Innern vom 

 9. März 1804 — «die Vertilgung der für die 

 Fischerei schädlichen Thiere in Baden betref- 

 fend» wird für «Erlegung eines Fischotters M. 5, 

 eines Fischreihers M. 1.50 und einer Wasser- 

 aiiisel 80 Pf.» als Prämie zugesichert. Wenn 

 diese Verordnung glücklicher Weise den Eis- 

 vogel übersieht, worüber sich gewiss alle Orni- 

 thologen mit mir freuen werden, so musste die 

 beabsichtigte «Vertilgung» des lieben Wasser- 

 schwätzers alle Fieunde und Kenner der Vogel- 

 welt um so i-cliuuTzlicher berühren. Handelt es 

 sich doch um eine der reizvollsten und interes- 

 santesten Vogelgestalten, die jedem Gebirgs- 

 wasser zur besonderen Zierde gereicht, leider 



