138 



tékenyen nagyobb annál a sebességnél, inelyet 

 a tudományos világ ma még általában elfogadni 

 hajliindi'i. De én nem kételkedem, hogy vad 

 madárfajoknak a jövőben is folytatott megfigye- 

 lése mindazt igazolni fogja, a mit én a «Vogel- 

 warte »-ben kimondottam s a mi talán már meg 

 is történt volna, hogy ha az angol Crawford 

 Oswald tartózkodott volna attól, hogy a vad 

 gerliczének Anglia és Portugál közötti vonu- 

 lási sebességéről észleleteit közzétegye. azon- 

 ban csak ann3'it mond, hogy az eredmény oly 

 meglepő nagy volt, hogy le sem merte imi. 

 Én azonban fel fogom őt kérni adatainak közzé- 

 tételére. ^Alfred Newton, Dictionary of Birds, 

 p. 566]. 



A fennt említett kékbegy költött ugyan már 

 Mekleuburgban és Kelet-Frieslandban is, mint 

 ezt megbízható forrásokból tudjuk ; de egyes ilyen 

 kivételes esetek önmagukban véve mit sem bizo- 

 nyítanak azon általános ismert tényen alapuló 

 állitásom ellen, hogy a fenti madárfaj afrikai 

 téli szállásairól való hazavonulása közben Hel- 

 golandig sehol sem pihen meg; de ezenkívül e 

 két pont földirati fekvése a sarkmagasság — 

 Polhöhe — tekintetében oly jelentéktelen eltérést 

 mutat, hogy mindössze is csak eg>' 15 percznyi- 

 vel hosszabb tartamú repülésről lehetne szó. 

 Stettmre és egész Németországra nézve e kékbegy 

 megczáfolhatlanul a legritkább s csak helylyel- 

 közzel észlelt jelenség, mely állítás Közép-Né- 

 metországra nézve csak nem régiben nyert meg- 

 erősítést dr. Rey és Schlüter Vilmos urak hoz- 

 zám intézett leveleiben, melyek szerint előbbi 

 Lipcse környékén a kékbegyet tavaszszal soha- 

 sem, őszszel azonban rendesen észlelte, s hasonló- 

 képen Schlüter úr soha sem találta azt hosszas 

 praxisa alatt Halle környékén tavaszszal, ellen- 

 ben őszszel néhány darab rendesen kezeihez 

 jutott. S Jäckel szerint Bajorországban is csak 

 igen ritka jelenség. 



Newton A. említett munkájában továbbá az 

 az állításom is jelentékeny támasztékot, sőt 

 mondhatni teljes beigazolást nyert, melyet a 

 vonulási repülés magasságára nézve hangoz- 

 tattam, s mely szintén erős fej csó válásokkal 

 fogadtatott. Newton A. az 563 lapon több, leg- 



Aquila. 



der von mir der Sylvia sttebica während ihres 

 Frühlingszuges angerechnete Flugsgeschwindig- 

 keit von 45 geogiaphischen Meilen in der Stunde 

 beträgt, so ist dies doch ein bedeutendes hinaus 

 über das, was man in dieser Frage im allgemei- 

 nen gelten zu lassen geneigt ist — ich zweifle 

 jedoch nicht im geringsten, dass fortgesetzte, an 

 wilden Vögeln gemachte Beobachtungen, vollauf 

 das von mir in der Vogelwarte gesagte bestäti- 

 gen werden, w.is vielleicht schon geschehen 

 wäre, wenn der Engländer Oswald Crawford 

 sieh nicht gescheut hätte das Ergebniss seiner 

 Berechnung über die Schnelligkeit des Wander- 

 iluges der Turteltaube von England nach Por- 

 tugal bekannt zu geben, er sagt nur es sei ein 

 so überraschend Grosses gewesen, dass er zö- 

 gerte es nieder zu schreiben ■ — ich werde aber 

 den Herrn um Mittheilung bitten. [Alfred New- 

 ton, Dictionary of Birds, p. 566.] 



Nach durchaus zuverlässigen Angaben soll 

 obiges Blaukehlchen nun zwar in Mecklenbiu'g 

 und Ostfriesland vereinzelt gebrütet haben, sol- 

 che ganz ausnahmsweise Fälle beweisen an und 

 für sich nichts gegen meine auf die allgemeine 

 Thatsache des Nichtrastens des Vogels zwischen 

 seinem afrikanischen Winterquartier und Hel- 

 goland basierten obige Angaben, ausserdem ist 

 aber auch die Polhöhe dieser beiden Punkte nur 

 eine so bedeutend geringere, als die Helgolands, 

 dass es sich nur um einen etwa 15 Minuten 

 längeren Flug handelt. 



Für Stettin und ganz Deutschland bleibt dies 

 Blaukehlchen unumstreitlicli im Frühjahr eine 

 höchst seltene immer nur ganz vereinzelt auf- 

 tretende Erscheinung, was mir kürzlich noch 

 für das mittlere Deutschland brieflich durch 

 Dr. Eey und Herren Wilh. Schlüter bestätigt 

 worden, indem Ersterer dasselbe bei Leipzig im 

 Frühjahr niemals, wohl aber im Herbst ange- 

 troffen ; gleicherweise hat Herr Schlüter wäh- 

 rend seiner langen Praxis den Vogel bei Halle 

 nie im Frühjahr angetroffen, im Herbst jedoch 

 vereinzelt in Händen gehabt. 



So ist es ja auch nach Jäckel in Bayern eine 

 sehr seltene Erscheinung. 



Des Weiteren hat die von mir in der Vogel- 

 warte ausgesprochene Ansicht über die Höhe 

 des Wandertluges der Vögel, die gleichfalls mit 

 bedenklichem Kopfschütteln aufgenommen wor- 

 den, in dem genannten Werke A. Newtons eine 

 bedeutende Stütze, wenn nicht vollständige 

 Bestätigung gefunden. A.Newton führt daselbst 



18 



