holló tollát feketévé, a hattyúét pedig fehérré 

 teszi, vagyis azt tartom róla, hogy a saskeselyűt 

 ezen korban természetszerűleg megilleti ez a 

 színezet. 



Daczára annak, hogy a saskeselyűt majdnem 

 minden évben s majdnem minden zergevadászat 

 alatt láttam, mégis azt kell állítanom, hogy még 

 a fogarasi hegyek között is a ritkaságok közé 

 számítandó, s csakis rendkívüli röpképességé- 

 gének, mely képessé teszi egész hegylánczokat 

 játszva bejárni, tudandó be, hogy aránylag oly 

 sokszor és oly sokfelé ráakadunk. 



Ezen, úgy-szólván á vízözönclőtti faunához 

 tartozó madár kihalásáról nálunk, még azt hi- 

 szem, sokáig nem lehet szó, mert úgy hegyeink 

 alakulása, mint más ragadozókhoz viszonyított 

 aránylag kis kártékonysága, valamint vad, meg- 

 közelíthetlen lénye, eléggé megvédelmezik. 



Vajha hegyeink még soká, soká adnának vé- 

 delmet s tanyát neki, s az amúgy is lassan sza- 

 porodó madár soraiból minél ritkái )ban s csakis 

 a tudomány érdekében döntene ki néha egyet- 

 egyet a gyilkos golyó, melyet soha sem szabadna 

 csakis az öldöklési vágy s az ezzel összekötött 

 nagyzásnak irányítani. 



Fogaras, 1894. június. 



151 



das Gefieder des liaben schwarz, das des Schwa- 

 nes weiss macht, für die dem Bartgeier in jenem 

 Altersstadium gebührende Färbung. 



Trotzdem ich den Bartgeier beinahe jedes Jahr 

 und beinahe auf jeder mehrere Tage dauernden 

 Gemsjagd gesehen habe, behaupte ich doch, dass 

 er auch im Fogarascher Gebirge zu den Selten- 

 heiten gehört und nur infolge seiner enormen 

 Flugfähigkeit, mit welcher er spielend den gan- 

 zen Höhenzug zu durchstreifen vermag, so oft 

 und an so vielen Orten gesehen wird. An ein 

 Aussterben dieses scheinbar einer vorsündfluth- 

 lichen Fauna angehörenden Vogels ist bei uns 

 noch lauge nicht zu denken, da sowohl die 

 Gebirgsformation, als auch seine verhältniss- 

 mässig zu unseren anderen Kaubthieren geringe 

 Schädlichkeit, so wie sein scheues, unnahbares 

 Wesen ihn hinlänglich davor schützen. 



Mögen ihm unsere Berge noch lange als Zu- 

 fluchtstätte und als Heim dienen, das tödtliche 

 Blei die Eeihen des ohnehin schwach sich ver- 

 mehrenden Vogels nur im Interesse der Wissen- 

 schaft lichten und selbes nie von der Schiess- 

 wuth und damit verbundener Grossthuerei ge- 

 lenkt werden. 



Fogaras, im Juni 1894. 



A svédországi madártani megfigyelő állomások 

 földirati meghatározása. 



A Magyar Ornith. Központ tb. főnöke, Herman 

 Ottó, orsz.gy. képviselő 1893. évi július hó 8-án 

 azon kéréssel fordult a svéd tudományos akadé- 

 miához, hogy a svédországi madártani meg- 

 figyelő állomások földirati positióit az intézet 

 részére megküldeni szíves legyen. 



A svéd tud. akadémia nevében Lindhagen G. 

 dr., tanár s az akadémia örökös titkára, készség- 

 gel tett eleget a központ kérésének, s már 1893 

 augusztus 4-én megküldötte a svéd megfigyelő 

 állomások földirati meghatározásait, úgy a mint 

 azt alábbiakban kiadni szerencsénk van. 



A Lindhagen dr. által küldött s a most itt 

 közölt adatok között csakis annyi az eltérés, 

 hogy Lindhagen a keleti hosszúságokat Green- 

 wich-től számítva adta , mi pedig (miután 

 mindent Ferrótól számítunk) az egyöntetűség 

 kedvéért az összes adatokat («Greenwich-'rl7° 

 40'^=^ Ferro» norma szerint) Ferróra számítottuk 

 át, 8 így átszámítva közöljük. 



Geographische Bestimmung der ornithologischen 

 Beobachtungsstationeu Schwedens. 



Der hon. Chef der «Ungarischen Ornitholo- 

 gischen Centrale, E. A. Otto Herman, ersuchte 

 am8-ten Juli 1893 die königl. schwedische Aka- 

 demie der Wissenschaften, dieselbe wolle so ge- 

 wogen sein, unserem Institute die geographi- 

 schen Positionen der schwedischen ornith. Be- 

 obachtungsstationen zukommen zu lassen. 



Im Namen der königl. Akademie, war es 

 deren beständiger Secretar, Herr Professor 

 Dr. G. Lindhagen, der uns schon am 4-ten 

 August desselben Jahres die geogr. Positionen 

 der schwedischen Beobachtungsstationen bereit- 

 willigst mittheilte, welche wir nun zu publicieren 

 so glücklich sind. 



Ein Unterschied zwischen Mittheilung und 

 Publication besteht nur insoferne, als Lindhagen 

 die östlichen Längengrade von Greenwich 

 nahm, wir dagegen — da wir solche stets von 

 Ferro rechnen — die uns mitgeheilten Positio- 

 nen nach der Formel : «Greenwich -f-17°40'= 

 Ferro» umrechneten. 



20* 



