155 



Wenersborg ... 



WesÍPr Norland kerület 

 (Dei)ai-temeiit) 



Wexiő ... ... ... ... 



Jegyzetek a mogyorószajkóról. 



Notes on Nucifraga caryocatactes. 



Miután abban a véleményben voltam, hogy a 

 havasi szajkó inkábli a Déli-Kárpátokban költ, 

 mint az Aljjoknak jóval északibb fekvésű helyein, 

 1892. évi február hónak körülbelül közepén hoz- 

 záfogtam e madár fészkének kereséséhez. A nagy 

 hó abban az időben igen megnehezítette a já- 

 rást, kivált azokban a sziklás hegyeklien, a hol 

 őszszel ezek a madarak leggyakrabban előfordul- 

 tak és a hol jól megfigyelhetők voltak. 



Körülbelül márczius hó közepéig csak any- 

 nyira haladtam, hogy egy néhány régi fészekre 

 bukkantam, a mikor a madarak zajos maguk- 

 tartásából ari'a lehetett következtetni, hogy még 

 nem költenek. Alig értem el a hó végét, a mikor 

 egy be nem végzett fészekre akadtam és közvet- 

 lenül mellette még más kettőre-háromra, mely 

 részint későbbi, részint korábbi keletű volt. Sze- 

 rencsétlenségre az újabban rakott fészkeket, 

 melj^eket a vihar összehányt, az építőmestereik 

 elhagyták és tojásaikat kénytelenek voltak a 

 régi tanyázó helyeiknek igen megrongált fész- 

 keibe rakni. Ezeknek a megviselt fészkeknek 

 egyikéből május hó 8-án kiszedtem három igen 

 anyányi fiókát, melyet miután azt sikerűit nagyra 

 nevelnem, Angliába küldtem. 



A következő esztendei rendkívül nagy hó 

 majdnem teljesen lehetetlenné tette a magasabb 

 fekvésű erdőségek átkutatását, ámde a tél utója 

 igen enyhe volt és lehetővé tette, hogy azokat 

 most már könnyebb szerrel lehetett bejárni. 

 Néhány sikertelen próbálgatás után végre már- 

 czius hó 31-én rátaláltam egy új, de üres fé- 

 szekre. Április hó 5-én azt jelentették nekem, 

 hogy e fészek tulajdonosa már a tojásain ül 

 és két najjpal későbben kiszedtem az egész 

 fészekaljt, az öreg madarakat pedig lelőttem. 



Az a jegenyefenyő (Ahies pedinata), amelyen 

 ezt a fészket találtam, a nyugati lejtő fenyve- 

 sekkel sűrűn benőtt hegyhasadékának körülbe- 

 lül 4500 láb magas helyén állott, a mely hegy- 

 hasadék a Hátszeg melletti (Hunyad vármegyei) 



Thinking that the Nutcrackers would breed 

 earlier in the Southern Carpathians, than in the 

 Alps and their still more northerly haunts, we be- 

 gan in 1892 to search for their nests as soon as 

 the middle of February. The deep snow at that 

 season, made locomotion difficult, especially in 

 the more rocky forests, where the birds had been 

 most frequently seen during the autumn, and 

 where they were still fairly in evidence. UjJ to 

 the middle of March, however, we had come 

 across nothing better than a number of old 

 nests, while the noisy behaviour of the birds 

 seemed to indicate, that they were not yet bree- 

 ding, nor was it until nearly the end. of the 

 mouth, that we found a new unfinished nest, 

 and close to it two or three others of greater or 

 less antiquity. Unfortunately this recent con- 

 struction having been somewhat displaced by a 

 storm, was abandoned by its architects, who 

 must forthwith have laid their eggs in the most 

 dilapidated of their old abodes, for from a 

 ragged old nest we took on May 8'h three al- 

 most fully fiedged young, whicli were succes- 

 fully reared and finally transported to England. 



The exceptionally deep snows of the following 

 year, made it next to impossible to search the 

 higher woods, but the past winter having been 

 very mild, we were this spring able to get about 

 with comparative ease ; and after many failu- 

 res at last discovered on March 3 1"' a new 

 but empty nest. On April 5"' its owner was 

 reported as sitting and two days later I took 

 from it a full clutch of three eggs, and shot 

 the old birds. 



The silver spruce (Abies pectinata), on which 

 this nest was placed, grew at an elevation of 

 some 4500 ft. on the western slope of one of the 

 long densely pine-clad ravines, which run down 

 from the main ridge of the mountains near Hát- 



