\h1 



melletti vörösfenyőerdőben (Depart. Basaes-Al- 

 pes V. ö. Tschusi v. Schmidhoífen : «Der Tan- 

 nenliäher.» Dresden. 1873. p. 10. és Verhandl. 

 d. Zoül.-Bot. Gesellschaft. 1S88. p. 442.) találta. 



Baldamus pedig Schüttnek Erdélyből nem 

 egy fi'szchtijal , lianem csak cgn lojdst adott ösz- 

 szehasonlitás végett (v. ö. Naumannia 1850. 11. 

 p. 70 — 72) melyet Bielz Petényinek küldött. 



Villa Tännenhof, Hallein mellett, 1893. IV. 2. 

 Schmidììoffeni v. Tschusi: 



bei Sanières, I)ep. Basses- Alpes. (Vergi. Tschusi 

 V. Schmidhoffen : «Der Tannenhäher.» Dresden. 

 1873. p. 10 und Verhandl. d. Zdol.-Bot-Gesell- 

 schaft. 1888. p. 442.) 



Baldamus gab Schutt iiichi ein Gelege, son- 

 dern nur ein Ei aus Sielienlnlrgen zur Vergleiche. 

 (Vergi, auch Naumannia. 1850. II. p. 70—72), 

 welches Bielz an Petényi gesandt hatte. 



Villa Tännenhof 21. VI. 1894. 



/'. Tschusi zu Schmidhoffen. 



Numenius tenuirostris és Haematopus ostralegus. Numenius tenuirostris u. Hœmatopus ostralegus. 



1890. márczius 20-án borongós meleg, de 

 roppant nagy szélvihar közepett egy magányos, 

 szélkiáltó (Numenius, hujtó vagy goizer) némán 

 szállt be a szegedi «Fehér tó»-n levő lesögöd- 

 röm előtt felállított csalogató madaraim (néhány 

 Numenius arqualus, 3 — 4 drb. Philomachus 

 pugnax) közé. Eme csendes beszállása a szél- 

 kiáltónak nem lepett meg, mert a vén hím jíél- 

 dányok rendszerint egész csendben szokták a 

 delelő falkának tartott csalogató madarakat 

 meglepni. Egy hibás mozdulatom azonban fel- 

 rebbentette a madarat, de nem a nélkül, hogy 

 le nem emeltem volna. Vizslát a Fehér tóra soha 

 sem viszek, nem f)edig azért, mert egy részt 

 nyugtalanságával az általa is észrevett vad le- 

 szállásánál figyelésemben megzavar ; de másrészt 

 azért sem, mert az esetleges szárnyalt vad űzé- 

 sekor annak toUazatában kárt is tehet, és el- 

 végre is az alig 10 — 15 cmt. mély vízből magam 

 is kényelmesen kiemelhetem a lelőtt vadamat. 



Ez esetben is tehát magam végezvén otthon 

 hagyott vizslám munkáját, a lelőtt szélkiáltóm- 

 ban egy szép, kifejlett Awííít'/iM/s teuuiroslris-ra,, 

 a vélconycsó'rü li ajtóra, ismertem. Sajnos azon- 

 ban, hogy 8-as sörétü lövésem a koponyacsontot 

 erősen összezúzta, s így a Szegedre beküldött 

 érdekes példányom a prseparátor keze alatt sem- 

 mivé lett. 



1893. márczius 27-én ugyanott és hasonló 

 körülmények között újból jött egy szélkiáltó ; 

 azt még idejében észrevettem, és mielőtt leszáll- 

 hatott volna, lelőttem. Ez is A. tenuirostris volt, 



Aquila, 



Am 20. März 1890 Hess sich bei einer warmen 

 Temperatur aber im grössten Windsturme eine 

 einsame, lautlose Brachschnepfe zwischen die 

 ausgestellten Lockvögel (einige Exemplare von 

 Numenius arquatus und 3 — 4 St. Philomachus 

 pugnax) vor meiner Lauerhütte am «Weissen 

 See» (Fehér tó) nieder. Dieses stille Niederlas- 

 sen der Brachschnepfe überraschte mich gar 

 nicht, denn alte Männchen pflegen gewöhnlich 

 in aller Euhe die, für eine ruhende Gruppe ge- 

 haltenen Lockvögel zu überraschen. Eine unvor- 

 sichtige Bewegung scheuchte zwar den Vogel 

 auf, ich hatte ihn aber dennoch herabgeschos- 

 sen. Einen Vorstehhund nehme ich niemals zum 

 Weissen See mit, undzwar deswegen nicht, weil 

 theils seine Unrnhe bei Wahrnähme eines Vo- 

 gels auf meine Beobachtung .störend wirkt, theils 

 weil er bei der Verfolgung eines zufällig ange- 

 schossenen Vogels das Gefieder desselben be- 

 schädiget, wogegen ich den erlegten Vogel aus 

 dem kaum 10 — 15 ctm. tiefen Wasser auch 

 selber mit geringer Mühe herausholen kann. 



Auch in diesem Falle holte ich den Vogel 

 selber, und fand, dass das erlegte Exemplar 

 eine schön entwickelte dänuschnäblige Brach- 

 schnepfe — Numenius tenuirostris —war. Leider 

 aber hatte mein Schuss mit Nro 8 Schrot den 

 Schädelknochen stark zersclilagen, und mein,' 

 nach Szeged zum Prseparieren geschicktes Exem- 

 plar, ging ganz zu Grunde. 



Am 27 März 1894 kam an demselben Orte 

 und unter denselben Umständen wieder eine 

 Brachschnepfe, ich gewahrte sie noch bei Zeiten, 

 und erlegte sie, bevor sie sich niedergelassen 

 hat. Diese war auch ein- N. tenuirostris, dessen 

 Prseparation gelungen ist, und welcher Vogel 



21 



