174 



a megfigyelők érdekét. Ugyan e füzetben álla- 

 pítjuk meg az adatok följegyzésének alaki részét 

 is, mert nyilvánvaló, hogy a százezrekre rugó 

 anyag biztos kezelése csak egyöntetű eljárás 

 mellett lesz biztosítva. A központ rajta lesz, 

 hogy e tekintetben a megfigyelők föladatát meg- 

 könnyítse. 



Jövedelem. A vallás- és közoktatásügyi m. k. 

 Minisztérium lS94-ik évi október hó 19-én kelt 

 48,305. számú rendeletével arról értesítette a 

 M. 0. K. főnökét, hogy a madártelepek fölvéte- 

 lére az első részlet, GOO frt a Kokk Szilárd-féle 

 alapból folyóvá tétetett. Ez az összeg ez idö 

 szerint már a Központ pénztárába be is folyt. 

 Ezenkívül befolyt a m. Tud. Akadémia részéről 

 egyszersmindenkorra 500 frt, a k. m. Természet- 

 tudományi Társulattól 1 894-re 500 frt; az ország 

 költségvetésében — tekintettel az intézetnek 

 már eddig is kifejtett sikeres működésére — 

 500 frttal nagyobb összeg állíttatott be. Az intézet 

 reményli, hogy lassanként bár, de biztosan abba 

 a helyzetbe jut, hogy munkatársainak nagy 

 áldozatkészségét szerényen viszonozhatja. 



Ismertetések. Az «Aquila» első száma a kül- 

 föld összes szakköreiben a legrokonszenvesebb 

 fogadtatásban részesült s a kitűzött főirány, 

 mint hézagpótló, általános helyesléssel fogadta- 

 tott. A legszeretetreméltóbb módon, mely reánk 

 nézve kiválóan bátorító, a »The Ibis» angol s 

 mondhatni világfolyóirat fogadja az «Aquilá-t, 

 világos jeléül annak, hogy az a barátság, a mely 

 az 1891-iki congressuson az angolok és magya- 

 rok közt szövődött, igazi, tartós rokonszenvvé 

 alakult. P. L. Sclatee a londoni állattani társa- 

 ság titkára oly gyöngéd, hogy elnézését kéri ma- 

 gyar barátainak azért, hogy az ismertetést kény- 

 telen volt rövidre szabni. Mondanunk sem kell, 

 hogy nemcsak a M. 0. K. hanem minden magyar 

 zoológus, angol barátaink jó érzelmeit teljes 

 szívből viszonozza s a legnagyobb becsben 

 tartja. 



Sharpé ß. B. a British Múzeum madártani 

 osztályának világhírű őre, kit az 1891-ik évi 

 congressus alkalmával mint előadót is körünk- 

 ben tisztelhettünk, oly készséggel viseltetik 

 törekvéseink irányában, melyet nem bírunk 



ist, (lass die sichere Handhabung von Hundert- 

 tausenden von Daten nur durch gleichmässiges 

 Verfahren ermöglicht wird. Die Centrale wird 

 alles aufbieten um in dieser Hinsieht den 

 Beobachtern an die Hand gehen zu können. 



Einkünfte. Das k. u. Ministerium für Cultus 

 und Unterricht hat mit Eeseript vom 19. Okto- 

 ber 1. J. Nr. 4S,;W5 die ü. 0. C. verständigt, dass 

 zur Durchführung der Aufnahme der Vogel- 

 colonien die erste Eate — GOO fl. — aus dem 

 Bökk Szihird-Fonde flüssig gemacht wurde. 

 Diese Summe ist seither in die Casse der Anstalt 

 eingelaufen. Ueberdies erhielt die Anstalt von 

 der ung. Akademie der Wissenschaften ein für 

 allemal 500 fl. ; von der kön. ung. Naturhisto- 

 rischen Gesellschaft pro 1894 — 500 fl. ; das 

 Budget der Anstalt wurde in Anbetracht des 

 erfolgreichen Wirkens um 500 fl. erhöht. Die 

 Anstalt hofft, dass sie langsam zwar, aber sicher 

 in die Lage kommen wird, die grossen Opfer 

 ihrer Mitarbeiter in bescheidenem Masse zu 

 erwiedern. 



Anzeigen. Die erste Nummer der «Aquila« 

 erfuhr seitens aller Fachkreise des Auslandes 

 den sympathischesten Empfang und wurde 

 auch die eingeschlagene Bichtung allgemein 

 gutgeheissen. Auf liebenswürdigste, für uns 

 höchst ermuthigende Art wurde «Aquila« sei- 

 tens der englischen, mau kann sagen Welt- 

 fachschrift «Tlie Ibis» begrüsst, worin wir ein 

 Zeichen dessen erlilicken, dass der gelegentlich 

 des Congresses von 1891 zwischen Engländern 

 und Ungarn geschlossene Freundschaftsbund 

 zu dauernder Sympathie gedieh. P. L. Sclater, 

 Secretar der zool. Gesellschaft in London, ist 

 so zartfühlend um unsere Nachsicht wegen der 

 Kürze der Besprechung der «Aquila« zu er- 

 bitten. Wir brauchen es hier gar nicht beson- 

 ders darzuthun, dass nicht nur die U. 0. C, 

 sondern jeder ungarische Zoologe die freund- 

 schaftlichen Gefühle unserer englischen Colle- 

 gén aus vollem Herzen erwiedert und hochhält. 



K. B. Sharpé, der weltberühmte Gustos der 

 ornithol. Abtheiluiig des British Museum, den 

 wir i. J. 1891 auch als Congress-Keferenten bei 

 uns zu begrüssen die Ehre hatten, legt für un- 

 sere Bestrebungen eine solche Bereitwilligkeit 

 an den Tag, für welche wir nicht genug dank- 

 bar sein können. Mit grösster Bereitwilligkeit 



