XXVIII Bevezető rész. 



írta meo-, mint a Magyar Nemzeti Múzeum állattári osztályának akkori 

 vezető őre. De minthogy Petényi S. János hátrahagyott irományaiból 

 jecyyzetek állottak rendelkezésére, érdekes adatokkal fűszerezhette mun- 

 káját. E könyvben 325 madárfajjal találkozunk, bár ezek közül 12 faj 

 kétes, 7 faj pedig csak szinonim. A tulajdonképi faunára tehát szorosan 

 véve csak 306 faj esik. Meg kell azonban jegyeznünk, hogy Frivaldszky 

 könyvében csakis a szorosabb értelemben vett Magyarország orniszának 

 ismertetésére ■ — Horvátország és Szlavónia elhagyásával — vállalkozott. 



De nem szándékszom az idevágó irodalom tárgyalásába bocsájt- 

 kozni, annál kevésbbé, mert azt különben is már több oldalról méltatták : 

 ezúttal tisztán Frivaldszky jÁNOS-ról óhajtottam volt röviden megemlé- 

 kezni és emlékének e helyen néhány szót szentelni, már csak azért is, 

 mert ő évek hosszú során keresztül, a legkedvezőtlenebb körülmények 

 között is kitartó buzgalommal működött a Magyar Nemzeti Múzeum 

 állattári osztályának élén s mindvégig a legnagyobb szeretettel, való- 

 ságos önfeláldozással igyekezett osztálya fölvirágzását előmozdítani. 



A megbízható irodalmi adatokon kívül jelen munkámban főleg sok 

 évi megfigyeléseimet és három nagyszabású gyűjteményt kellett alapul 

 vennem. Ezen gyűjtemények közül az első helyen áll a Magyar Nem- 

 zeti Múzeumé, mely honi madarakból mintegy 5000 példánynyal 

 rendelkezik s a faunát csaknem teljességében képviseli. E gyűjteményből 

 csak 16 faj hiányzik s ezek jobbára oly unikumok, melyek más múzeumok- 

 ban vagy magángyűjteményekben őriztetnek. Ilyenek p. o. Melanocoryplui 

 sihirica (CsATÓ gyűjt.), Etmetta falcata (bécsi udv. Múzeum), Bulmlcus 

 lucidiis (HUSZTHY gyűjt.), Chaetusia gregaria (gr. ESZTERHÁZY gyűjt.), 

 Fratercula arctica (Zágrábi Múzeum) stb. A második számottevő nagy 

 gyűjtemény a Zágrábi Múzeumé, mely Horvátország és Szlavónia orniszát 

 teljes mértékben karolja föl s különösen a magyar-horvát tengerpart 

 madárvilágát illető példányokban gazdag. A harmadik CSATÓ JÁNOS kedves 

 jó barátomnak szép és nagy magángyűjteménye Nagy-Enyeden, a mely a 

 magyar, főleg pedig a Királyhágón túli részekből való madarakból több ezer 

 példányt számlál. E több mint félszázadon át fáradságos munkával össze- 

 hordott gyűjtemény Erdély madárvilágának teljes képét tükrözteti vissza. 



Mielőtt Magyarország madárvilágának általános jellemzésére áttérnék, 

 szükséges, hogy e helyen könyvem másik czélját is feltüntessem, azt, a 

 mely a madarak meghatározására vonatkozik. 



A ki madarak meghatározásával már foglalkozott, tudja, mily nehéz 

 összehasonlítások nélkül, pu.szta leírásokból valamit meghatározni, külö- 

 nösen akkor, ha oly fajkörökről van szó, melyekben az egyes formák 

 egymá.shoz rendkívül hasonlítanak. Ennélfogva nekem is nagyon ügyelnem 



