10 Pasaerií'ormes. 



Subfam. GarruUnae 



A nemek meghatározó táblázata : 



a. A fark igen hosszú, tollai a középsők felé fokoza- 

 tosan hosszabbodnak ; az első evező a hegye felé 

 keskenyedik Pica (10. old.). 



b. A fark közepes hosszúságú, vége gyengén lekere- 

 kített ; az első evező rendes ... Garrulus (11. old.). 



Pica. 



Brisson, Oin. II. p. 35. (1760 ) 



PICA PICA (Linné). 



Szarka. 



Corvus pica, Linné, S^^st. Nat. I. p. 157. (1766.) 



ry. ^\ í Gerini, Orn. Meth. Dig. II. p. 40. (1769.) 



Fjca caudata, j & r- \ / 



Corvus nisticus, Scop., Ann. I. Hist. Nat. p. 38. (1769.) 



Pica rusíicoruin, Forst., Syn. Cat. Br. B. p. 48. (1817.) 



Pica melanolettca, Vieill., N. Dict. d'Hist. Nat. XXVI. p. 121. (1818.) 



Pica europaia, Boie, Isis 1822. p. 551. 



Pica albiventrii\ Vieill., Fauna Frang. p. 119. (1828.) 



Pica ger/nanica, \ 



Pica septentrionalis, ' Brehm, Vög. Deut.schl. p. 177—78. (1832.) 



Pica hietnalis, I 



Garniliis piciis, Temm., Man. d'Orn. III. p. 63. (1835.) 



Pica bottanensis, Deless., Rev. Zool. 1840. p. 100. 



Pica megaloptera, Blyth, Journ. As. Soc. Beng. XI. p. 193. (1842.) 



Pica média, Blyth, Journ. As. Soc. Beng. XIII. p. 393. (1844.) 



Pica sericea, Gould, Proc. Zool. Soc. 1845. p. 2. 



Pica tibetana, Hodgs. Ann. Nat. Hist. III. p. 203. (1849.) 



Pica varia japonica, Temm., et Schl. Faun. Jap. Aves p. 81. (1849.) 



£^7 Cd i cit>o^tic(x 1 



Pi a hine?isis { (Schleg.), fide Bonap. Consp. Gen. Av. I. p. 383. (1850.) 



Cieptes pica (Linné), Cab. Mus. Hein. I. p. 229. (1851.) 

 Pica leuconotos, Brehm, Vogelfang p. 62. (1855.) 

 Pica rusiica (Scop.), Dresser, B. Eur. IV. p. 509. (1873.) 

 Pica pica (Linné), Sharpé, Cat. B. Br. Mus. III. p. 62. (1877.) 



Leírása: Feje, nyaka, melle, háta, alfeltája, farkfedöi és lábszártollai tiszta 

 feketék;' dereka táján ujjnyi széles fehéres öv mutatkozik; válla és hasa tiszta 

 fehér; szárnya fekete; elsőrendű evezőinek külső szegélye zöld, másodrendű evezői 

 pedig zöldbe hajló aczélkék zománczczal borítottak ; az elsőrendű evezők belső 

 zászlaja tiszta fehér, de hegyük felé feketével szegélyezett; alsó szárnyfedői 

 feketék; farka fölül fénylő sötétzöld, vége pedig zöldesfekete, s a hol e két szín 

 találkozik, rézvöröses bíborszín van ; csőre és lába fekete, szeme sötétbarna. A hím 

 és tojó egyforma. 



Hossza k. b. 50, szárnya 20, iarka 28, csőre 3"5, csűdje 4*5 %. 



