Faw. Corvida,e. 1 i 



Földrajzi elterjedése : Seebohm szerint (Hist. Br. B. I. p. 563.) az egész palaeark- 

 tikus zónakör: a Mediterrántól fölfelé az Északi Sarkkörig, kelet felé Syria, Dél- 

 Perzsia, Beludsistan, Himalaya, Japán, Dél-Kina, Formosa és Hainau ; továbbá Észak- 

 Amerikában a nyugati Egyesült-Államok. 



Egész Magyarországban mindenütt közönséges. 



Garrulus. 



Brisson, Orn. II. p. 46. (1760 ) 



GARRULUS GLANDARIUS (Linné). 

 Szajkó. 



Corvus giandariiis , Linné, Syst. Nat. I. p. 156. (1766.) 



Glaiidarius pictiis, Koch, Syst. baier. Zool. I. p. 99. (1816.) 



Garrulus glandarius (Linné), Leach, Syst. Cat. Mamm. ect. Br. M. p. 18. (1816.) 



Lanius glandarius (Linné), Nilss. Orn. Suec. I. p. 75. (1817.) 



Glandarius germanicus, 1 ^ , , , ^ 



„, ^. V,,,. ,. ) Brehm, Vög. Deutschl. p. 180. (1832.) 

 GlaTidartus seplenlrioiiahs, j ' & 



Glandarius, robustus, \ 



„, ^ . , . \ Brehm, Vogelfang p. 63. (1855.) 



Glandarius taemurus, \ » p> t \ / 



Leírása: A fejtető tollai meghosszabbodtak. A fej homlok felőli részén s a 

 szemek körül fehér hoszszfoUok vannak ; tarkója, nyaka és háta vörhenyes, szürke 

 árnyalattal, mely a tarkón violás-, a vállakon pedig hamvas .színt mutat; torka 

 fehér ; kantára fekete és szakált képez ; hasa szürkésfehér, vörhenyes árnyalattal, 

 mely oldalt a legélénkebb; felső és alsó farkfedöi fehérek; szárnya fekete; az 

 elsőrendű evezők külső zászlaja szürkésfehér, a másodrendűeké a tő felőli résznek 

 több mint felén hófehér; a harmadrendű evezők sötét gesztenyebarnák fekete 

 csúcscsal ; a fiókszárny s az első- és másodrendű evezőknek megfelelő fedötollak 

 gyönyörű világos türkiszkékek, kobaltkékkel és feketével haránt sávoltak; farka 

 fekete, tövén szürkés, néha kékbe hajló harántsávozásnak nyomaival ; csőre feketés, 

 Iába világos, barnás szaruszínű; szeme, szivárványhártyája világos halványkék. A hím 

 és tojó egyforma. 



Hossza k. b. 36, szárnya 19, farka 17, csőre 3, cstídje 4 %n. 



Földrajzi elteijedése : Európa. 



Magyarországon az erdőkben mindenütt gyakori és állandó madár. 



Subfam. Fregulinae. 



Pj^rrhocorax. 



ViEiLi.., N. Dict. d'Hist. Nat. p. 568. (1816.) 



PYRRHOCORAX PYRRHOCORAX (Linné). 



Havasi holló.* 



Corvus pyrrhocorax, Linné, Syst. Is'at. I. p. 158. (1766.) 

 Pyrrhocorax alpinus, VieilL, N. Dict. d'Hist. Nat. VI. p. 568. (1817.) 

 Pyrrhocorax pyrrhocorax, Temm., Man. d'Ornith. I. p. 121. (1820.) 



* Földi János «Term. hist.» 1801. — i-Árva szajkó, havasi holló. Violaszínnel feketéllő, 

 orra és lábai sárgák. Kétségkívül egyez, ama bizonytalan és még egy ornithologustól is hitelesen 

 nem látott remete-hollóval {Corvus eremita L.!» 



