1 2 Passeritbrmes. 



Pyrrhocorax alpinus, var. digitatus, Hempr. et Ehrb., Symb. Phys. fol. (1829. 

 Pyrrhocorax monianus, Brehm, Vög. Deutschl. p. 176. (1831.) 

 Fregilus pyrrhocorax, Swains, Classif. B. 11. p. 268. (1837.) 

 Pyrrhocorax planiceps, Brehm, Vogelfang p. 61. (1855.) 

 Pyrrhocorax forsitht, Stoliczka, St. Feath. 1874. p. 462. 



Pyrrhocorax pyrrhocorax feje. 



Leírása: Az egész madár fekete; csőre sárga narancsszínű árnyalattal, lába 

 korallvörös, karmai feketék; szeme sötétbarna. A hím és tojó egyforma. 



Hossza k. b. 37, szárnya 26, farka 17, csőre 3, csűdje 4'5 %». 



Földrajzi elterjedése : Dél-Európa és Közép-Ázsia hegyvidékei. Minálunk a 

 magyar-horvát tengerpart sziklás hegységeiben fordul elő s innen északra csak 

 elvétve mutatkozik. A Magyar Nemzeti Múzeum honi példánya Zólyom megyéből 

 való : egy másik példány a lékai (Huszty E.) gyűjtemény birtokában van, melyet 

 1886 november 26-án Feketevároson, Sopron v. -megyében lőttek. 



II. Család. 



Fam Oriolidae. 



sárgarigófélék. 



A varjúkkal közel rokonságban álló sárgarigóféléket főképen a következők 

 jellemzik. A csőr felső kávájának élén, közel a hegyéhez, egy kis bemetszés van. 

 Az orrlikak szabadon állanak s tollserték nem fedik. A hím és tojó egymástól elütő 

 ruhát visel. Fészküket nagy ügyességgel villaszerű ágak közé szövik, melybe 4 — 6 

 tojást raknak ; a tojások fehér, néha rózsás árnyalatú alapszínűek és sötét foltokkal 

 tarkázottak. 



E család mintegy 50 fajt számlál s ezek, a minálunk is honos Oriolns 

 galbula-\. kivételével, mely a költés idejére a palaearktikus körbe jő, az aethiopiai, 

 keleti és ausztráliai tropikus zónakörben élnek. 



