Fam. Fringillidae. 17 



Merula rosea, Koch, Sj^st. baier. Zool. p. 242. (1816.) 

 Pasior roseus, Tcmm., Man. d'Orn. I. p. 136. (1820.) 

 Acridotheres roseiis, Ranzani, Elem. Zool. III. pt. V. p. 177. (1823.) 

 Boscis rosea, Brehm, Isis, 1828 p. 1282. 

 Gracula rosea, Cuv., Régn. Anim. I. p. 378. (1829.) 

 Fecuarius roseus, Temm. Man. d'Orn. III. p. 76. (1835 ) 

 Thremnopliiltis roseus, Macgill., Hist. Br. B. I. p. 613. (1837.) 



Nomadites roseus, «Peteníz» (rectc Petényi) Bonap. Cas. Met. Nec. Eur. p. 44. (1842.) 

 Boscis rosaiLs, Biehm, Naumannia, 1855. p. 282. 



Leírása: Tavaszkor és nyáron 3. hím feje, nyaka és begye köröskörül fekete, 

 biborszerű fénynyel ; a fejtető tollai rendkívül hosszúak, a hátig nyúlnak és sisakot 

 képeznek ; az egyes tollak töve fehér, rózsaszínű árnyalattal ; szárnya, farka, 

 vékonya, lábszára, alsó és felsó' farkfedöi szintén feketék, aczélzöldes fénynyel ; az 

 alsó szárnyfedó'k fénytelen feketék, fehér szegélylyel; háta és hasa gyengéd rózsa- 

 szín íí ; a rózsaszínű tollak tövének fele a háton fehér, a hason szürke és fehér; 

 csőre rózsaszínű, töve fekete, lába (a karmokkal együtt) barnás testszínű ; szeme barna. 



Hossza k. b. 22, szárnya 13, farka 8, csőre 2, csűdje 2-8 %t. 



A tojó a hímhez hasonló, bóbitája azonban rövidebb ; színe kevésbbé élénk 

 és termete valamivel kisebb. 



Az őszi vedlés után a rózsaszínű tollak barnával vannak szegélyezve, a mi 

 az egész madárnak barna külsőt kölcsönöz. 



A fiatalok hasonlítanak az öregek őszi tollazatához, csakhogy szárnyuk és 

 farkuk kevésbbé fekete. 



Földrajzi elterjedése : A rózsaszínű seregély hazája India, a honnan a nyári 

 időszakra rendetlenül, de gyakran Európába is átvándorol. Néha egymásután több 

 éven át Magyarországot is meglátogatja. Leginkább lapályos és dombos helyeket 

 kedvel. 



IV. Család. 



Fam Fringillidae. 



Pintyfélék. 



A mag evésére és feltörésére alkalmas kúpidomú erős csőr azon jellege e 

 családnak, mely által minden más madártól feltűnően különbözik. Emez egyedüli 

 jellegénél fogva is jól körülhatárolt és félreismerhetetlen csoportot alkot az ének- 

 lök között. Az egyedüli kapocs, mely e családot a pacsirtafélékkel összeköti, ama 

 rokonság, mely a hósármány (Plectrophenax) és a havasi pacsirta (Otocorys) közt 

 létezik. 



A pintyféléknél az első evezötoll teljesen hiányzik; csak 9 elsőrendű evező- 

 vel bírnak. A 2-ik, 3-ik és 4-ik evezők körülbelül egyenlő hosszúk. Évenkint egy- 

 szer, őszkor vedlenek. Élénk nászruhájuk színét úgy nyerik, hogy a toll végén levő 

 függelékek tavaszkor lehullanak s az ezek alatt elrejtett élénk színezés felszínre 

 kerül. A fiatalok első ruháján a pettyezések és sávozások mindig jóval erősebbek, 

 mint a vénekén ; ezen fiatalkori ruhájukat azonban már az első őszi vedléskor 

 elvesztik. 



2 



