Fam. Frinsillidae. 25 



Pyrrhula s:ermaiiica, \ 



Pyrrhula peregrina, / ^^ehm, Vög. Deutschl. p. 252-253. (1831.) 



Pyrrhula pileata, Macgill., Hist. Br. B. I. p. 407. (1837.) 



Pyrrhula vulgáris var. minor, Schleg., Vog. Nederl. pl. 174. (1854.) 



Pyrrhula minor, Brehm, Vogelfang, p. 91. (1855.) 



Pyrrhula pyrrhula europaea, Stejn., Proc. U. S. Nat. M. 1887. p. 105. 



Leírása : A hím és tojó hasonlít a közönséges pirókhoz, de jóval kisebb és 

 kevésbbé élénk színű. 



Hossza k. b. 15. szárnya 8'5, farka 6"5, csó're 0"9, csűdje 1*6 %n. 



Földrajzi elterjedése : Nyugat-Európa, főleg Angol-, Franczia-, Spanyol- és 

 Olaszország, a hol mint állandó faj ismeretes, azonban ezen országoktól észak és 

 kelet felé is kiterjed, söt kóborlása alkalmával messze keletre, u. m. a Kaukasusig, 

 Turkesztánig és Dél-Szibériáig is elhúzódik. Nálunk csak téli kóborlása alkalmával 

 fordul elő', a mikor rendszerint a közönséges pirók társaságába keveredik. 



Serinus. 



KocH, Syst. baier. Zool. p. 228. (1816.) 



SERINUS SERINUS (Linné). 



Csicsörke. 



Fringilla serinus, Linné, Syst. Nat. I. p. 320. (1766.) 



Loxia serinus, (Linné), Scop. Ann. I. p. 140. (1769.) 



Fringilla citrinella'{x\ec. Linné), Bcchst., Orn. Taschb. p. 124. tab. 15. (1802. 



Serinus hortulanus, Koch, Syst. Iiaier. Zool. p. 229. (1816.) 



Serinus orientális, \ 



Serinus meridionalis, ' Brchm, Vög. Deutschl. p. 254—255. (1831.) 



Serinus islandicus, I 



Serinus flavesccns, Gould, B. E. III. pl. 195. (1837.) 



Dryospiza serinus, (Linné), Cab., in Ersch. und Gruber Encycl. p. 217. (1849. 



Serinus occidentalis, Brehm, Vogelfang, p. 93. (1855.) 



Critliagra serinus, (Linné), Heugl. Orn. N. O.-Afr. I. p. 647. (1870.) 



Serinus luteolus, Homeyer, Journ. f. Orn. XXI. p. 223. (1873.) 



Serinus serinus feje. 



Leírása : A hím fölül szürkészöld, a toll gerincén végig futó barna hosszsávok- 

 kal ; a sávozás a fejen gyengébb, a derékon pedig, a hol az alapszín kanári&árga, 

 egészen hiányzik; homloka, szemöldökíve (ez utóbbi a fülfedó'k mögött a nyak 

 oldalára kanyarodik), torka, begye és melle kanárisárga, némi zöldes árnyalattal; 

 oldalain barna hosszsávokkal ; hasa, vékonya és alsó farkfedöi fehérek, mely 

 utóbbiak némi sárgás árnj'alattal bevonttak s gerinczük táján barnásán hosszsávoltak; 



