Fa.ni. Alaudidae. 49 



Általános megjegyzések a búbos pacsirtára (Ptilocorys eristata) és rokon alakjaira. 



A legnehezebb kérdéseknek egyike a rendszerben a Ptilocojys nembe tartozó 

 fajok megállapítása. Tudjuk, hogy a búbos pacsirta nagy földrajzi elterjedésében, 

 alkalmazkodván a környezethez, helyek szerint igen változó ruházatot visel. Így 

 az Észak-Európában élő' tipikus Pt. eristata fölül sötét földszínű barna ; a Közép- 

 és Dél-Európában lévők valamivel világosabb barnák s ilyenek a mi példányaink 

 is, azonban imitt-amott egészen tipikus sötétebb szintiekkel is találkozunk Magyar- 

 országon ; a Középtengert környezte partvidékeken a közép-európaiaknál is vilá- 

 gosabb példányok találhatók, a melyeket Pt. senegalensis néven emlegetnek ; ezek 

 egészben rozsdás sárgás árnyalattal vannak bevonva. Az Algériában és Maroccoban 

 eló'fordulók az utóbbiaknál is világosabbak (Pt. viacrorhyncha) ; ellenben Egyptom- 

 ban határozottan sötét alak él (Pt. nigricaiis), mely a tipikus észak-európai pél- 

 dányoknál is jóval sötétebb. Végre megjegyzendő, hogy a magyar-horvát tenger- 

 parton elszigetelve élő Pt. senegalensis a rendes vörhenyes tipikus Pt. senegalensis- 

 től is eltérő, a mennyiben az közelebb áll az algiri Pt. macrorhyncha-\\oz^ mint a 

 tipikus Pt. cristata-hoz., míg a Meditirran rendes alakjainál a különbség aránya 

 megfordított. 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. Fölül sötét földszínű barna, rozsdás árnyalat nélkül ; 



a szélső farktollnak csak a külső zászlaja vörhenyes eristata (49. old.). 



b. Fölül világosbarna, rozsdás árnyalattal ; a szélső 



farktoll mindkét zászlaja vörhenyes subsp. senegalensis 



(50. old.). 



PTILOCORYS CRISTATA (Linné). 



Búbos pacsirta. 



Alauda eristata, Linné, Syst. Nat. I. p. 288. (1766.) 



Alauda galerita, Pali., Zoogr. Rosso-As. I. p. 524. (1811.) 



Gaierida eristata (Linné), Boie, Isis, 1828. p. 321. 



Alauda chendoola, Franki., Proc. Zool. Soc. 1831. p. 119. 



Gaierida varium, Brehm, Vög. Deutschl. p. 315. (1831.) 



Alauda gulgula (nec Franki.), Sykes, Proc. Zool. Soc. 1832. p. 92. 



Heterops eristatus (Linné), Hodgs., Gray's Zool. Mise. p. 84. (1844.) 



Certhilauda chendoola (Franki), Blyth, Jour. As. S. Beng. XIII. p. 962. (1844. 



Galerita major, \ 



Galerita pagorum, ' Brehm, Vogelf. p. 124. (1855.) 



Galerita altirostris, J 



Galerita eristata (Linné), Sharpé, Cat. B. B. Mus. XIII. p. 626. (1890.) 



Galerita eristata eristata, Erlang., Journ. f. Orn. XLVII. p. 324. (1899.) 



