50 



Passeriformes. 



Ptilocorys eristata feje és lába. 



Leírása: Fölül földszinü barna, sötétbarna vagy feketés keskeny vagy széles 

 sávokkal, másodrendű evezői széleik felé szürkésbe hajlanak ; a szárnytollak belső 

 szegélye vörhenyes szinű ; négy középső farktolla rendesen a hát színével egyezik, 

 a többi fekete, a két szélsőnek külső zászlaja világos, vörhenyes árnyalattal ; 

 feje bóbitájának leghosszabb tollai feketék ; szemöldökíve fehér fakó árnyalattal ; 

 alul az egész madár piszkosfehér némi fakó árnyalattal ; nyaka oldalán és melle 

 feketésen hosszsávozott ; csőre és lába világos szarúbarna, szeme barna, a hím és 

 tojó egyforma. Hossza k. b. 19, szárnya 11, farka 7, csőre 1'6, csüdje 2'5 %. 



Földrajzi elterjedése: A palaearktikus zónakör. Magyarországon mindenütt 

 közönséges és állandó madár. 



PTILOCORYS SENEGALENSIS (p. l. s. mull.). 

 Szenegáli búbos pacsirta. 



I. Tábla. 



Alauda senegalensis, P. L. S. Mull., S. N. Suppl. p. 137. (1776.) 



? Alauda undata, Gmel., Syst. Nat. I. p. 797. (1788.) 



? Galerita karinthiaca, \ 



? Galerita abyssiiiica, ' Brehm, Vogclf. p. 124. (1855.) 



? Galerita rufescetts, I 



Alauda leautungensis, Swinh., Ibis, III. p. 256. (1861.) 



Galerita macrorhyncha (nec Tristr.), Tyrwhitt, Ibis, XI. p. 153. (1869.) 



Alauda eristata, var. leautungensis, Seebohm, Hist. Br. B. p. 262. (1884.) 



Galerita eristata caucasica, Tacz., Bull. Soc. Zool. Francé 1887. p. 620. 



Galerita eristata (Linné), .Sharpé, B. Br. Mus. XIII. p. 626. (1890.) (part.) 



Leírása: Hasonlít a törzsfajhoz, a melytől világosabb színével különbözik; 

 fölül rozsdasárgával erősen árnyalt, úgy hogy az egésznek agyagsárgás alapot köl- 

 csönöz ; alul különösen a mellén szintén meglehetősen rozsdasárga árnyalatot 

 mutat ; farkának két szélső tolla majdnem egészen világos rozsdavörös; csőre és 

 lába élő állapotban igen világos fakószinü; szeme barna. A hím és tojó egymáshoz 

 hasonló. Hossza k. b. 19, szárnya 10'5, farka 7, csőre 1*7, csüdje 2'4 %. 



Földrajzi elterjedése : A Mediterrán zónakör, különösen a Középtenger part- 

 vidékei. IMinálunk a Magyar-Horvát tengerparton, a hol a közönséges búbos pacsir- 

 tát helyettesíti, igen közönséges és állandó madár. 



