Fam. Sylviidcte. 67 



Leírása : A vén hím tavaszi ruházatban fölül szürkésbarna, legsötétebb a 

 szárnyán és farkán; feje tiszta szürke; szárnya, de különösen másodrendű evezői 

 és azoknak fedó'tollai világos rötbarnával szélesen szegettek; szélső farktolla fehér, 

 csak belső zászlajának széle szürke, második farktollának hegye pedig fehér; alul 

 fehér, legtisztább a torka és hasa közepe; begye borvörös színnel árnyalt s e szín 

 a has oldalára is kiterjed s vékonyán barnásba megy át; csőre sötét-, lába és 

 szeme világosbarna. Hossza k. b. 15, szárnya 7 — 7-5, farka 6 — 6-7, csőre 1, 

 csűdje 2 %. 



A tojó némileg eltér a lűmtöl, a mennyiben fején és farkának fedőtollain 

 hiányzik a szürke szín, a mit a háthoz hasonló barna helyettesít; mellén pedig 

 nincs borvörös árnyalat. 



A hímek őszi vedlésük után a tojóra hasonlítanak. 



A fiatal szintén a tojóra hasonlít, csakhogy valamivel élénkebb és vör- 

 henyesebb színezetíí. 



Földrajzi elterjedése: Egész Európa, a magas Északtól kezdve le a Földközi 

 tengerig; keleten Perzsia, Nyugat-Szibéria és Turkesztán ; Közép és Dél-Afrikában telel. 



Magyarországon éppen úgy, mint mindenütt, egyike a legközönségesebb 

 madaraknak. Áprilban érkezik és október első felében vonul a déli vidékekre. 



SYLVIA SIMPLEX, Lath.* 



Kerti poszáta. 



Sylvia simplex, Latham, Gen. Syst. Suppl. I. p. 287. (1787.) 



? Motacilla hortensis, Gmelin, Syst. Nat. I. p. 287. (1788.) 



Sylvia hortensis (Gmel), Bechstein, Naturg. Deutschl. IV. p. 550. Taf. XIII. (1795.) 



Sylvia aedonia, Vieillot, N. Dict. D'Hist. Nat. XI. p. 162. (1817.) 



Curruca brachyrliynclios, \ . ^i^ /ioqi \ 



. / Brehm, Vo". Deutschl. p. 416. (1831.) 



Curruca grtsea, ] 



Sylvia salicaria (Linné), Apud Newton ed. Yarellis Br. B. p. 414. (1873.) 



* A legismertebb és legelterjedtebb név a kerti poszáta megjelölésére a Sylvia fiortensis, 

 Bechst., de sajnos — a prioritás szigorú törvényének megtartása mellett — ezen kedves és teljesen 

 megfelelő névtől meg kell válnunk, még akkor is, ha annak auktorjául nem a későbbi BECHSTEiN-t, 

 hanem a korábbi Gmelin-I fogadjuk el, mivel már Latham, Gmelin előtt 1787-ben Syh'ia simplex 

 nevet adott a kerti poszátának. Seebohm H. a Sylvia-nemröl irt kitűnő dolgozatában (.<Remarks 

 on the Genus Sylvia and on the Synonymy of the Species» — Ibis — 1879. p. 308.) a többek 

 között ezt mondja: «Kár, hogy a kerti poszáta nem tarthatja meg a közhasználatban lévő Sylvia 

 liortensis nevet. Már eddig is láttuk, hogy a GMELiN-féle elnevezés a dalos poszáta tojójára vonat- 

 kozik. Ebből az a következtetés vonható, hogy Gmelin a dalos poszáta hímjét a barátka poszá- 

 tával, tojóját pedig a kerti poszátával tévesztette össze s így elnevezése a lex prioritatis értel- 

 mében csak a részben való jelöléssel: «partim» volna elfogadható; fölösleges azonban további 

 fejtegetésekbe bocsátkoznunk, mivel úgyis megvan a korábbi LAXHAM-féle Sylvia simplex nev 

 (Gen! Syn. Suppl. I. p. 287. 1787.), melynek világos, tiszta leírásához nem fér kétség.» Es megis 

 különös, hogy a British Múzeum nagy katalógusában (Cat. B. Br. Mus. vol. V. p. 10.) éppen 

 Seebohm a föntiek ellenére a Sylvia liortensis, Bechst. név megtartása mellett érvel s a S. simplex 

 névnek mellőzését azzal kivánja megokolni, hogy Latham maga is a Sylvia simplex nevet később 

 a GMELiN-féle Motacilla liortensis egyik válfajára fokozta le, mely név nem vonatkozhatik 

 egyébre, mint a dalos poszáta tojójára, vagy pedig egy egyáltalában nem létező alakra! 



