Fa,m. Sylviidae. '_ 



Ph3 lloscopus. 



BoiE, Isis, 1826. p. 972. 

 Typus : Phylloscopus trochilus (Linné). 



Eltekintve a többi poszátafélék morphologiai jellemétől, e nemet egyedül az 

 elsőrendű evezők alsó fedőtollainak és a hónaljtoUaknak szembetűnő élénk sárga 

 szine jellemzi főképen Biológiai tekintetből azonban nagy eltéréseket mutatnak az 

 ide tartozó fajok. Fészküket rokon társaiktól elütően félgömb alakban oldalbejá- 

 rattal készitik s a földre vagy közel ahhoz rakják. Tojásuk száma 5 és 7 közt 

 váltakozik; alapszínük fehér, barna vagy vörös pettyekkel és foltokkal borított. 

 Mozdulatuk élénk és fürge; táplálékuk keresése közben szárnyaikkal csapkodnak 

 légykapók módjára. 



Az ismert fajok száma mintegy 30 s ezek nyáron mind kizárólag a palaearktikus 

 zónakörben élnek, téli tartózkodásra azonban mindig igen messze délre költöznek. 

 Magyarországon csak 3 faj fordul elő. Az irodalomban elszórtan emlegetett /VíjV- 

 loscopiis boné Ilii \^2i^k\^kh?íx\ való előfordulása merő tévedésen alapszik. (1. Természet- 

 rajzi Füz. XXII. p. 495., 1899). 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. Az első evező rövidebb az elsőrendű evezőknek 



megfelelő fedőtollaknál sibílator (71. old.). 



b. Az első evező hosszabb az elsőrendű evezőknek 

 megfelelő fedőtollaknál. 



íZ^ A második evező nagyságra nézve az 5-dik 



és 6-dik közt áll (l. ábra 73. old.) trochilus {71. old.). 



b"". A második evező nagyságra nézve a 7-dikkel 



egyenlő (1. ábra 74. old.) rufus (74. old.). 



PHYLLOSCOPUS SIBÍLATOR (Bechst). 

 Zöld rendiké. 



Műtacilla sihilatrix, Bechstein. Naturforscher. XX\'II. i). 47. (1793.) 



Sylvia sylvicola, Montagu, Trans. Linné. Soc. IV. p. 35. (1798.) 



Moiactlla sylvatica, Turton, Gen. Syst. Nat. I. p. 587. (1806.) 



Trochilus major, Forster, Synopt. Cat. p. 54. (1817.) 



Phyllopneuste megarltyttchos, Brehm, Vög. Deutschl. p. 425. (1831.) 



SyivJa prasina, RouilL, CtBepnoBt Hep. hbx. BopoH. ryó. CTp. 35. (1858.) 



Sylvia sibilans, Blyth in Wite's, Nat. Hist. Sclborne p. 26. (1858.) 



Phylloscopus sibilatrix (Bechst.), Secbohm, Cat. B. Br. Mus. V. p. 54. (1881.) 



Phylloscopus sibilator, Salvad., Elenco. Ucc. Ital. p. 133. (1886.) 



Phylloscopus sibilatrix flavescens, \ ^^^^^^^^^. .^^ ^ q^,^ ^LVII. p. 254-55. (1899.) 



Pliylloscopíis sibilatrix sibilatrix, \ » ' -» 



Leírása : A hím tavaszkor fölül sárgászöld, legélénkebb és legvilágosabb derék- 

 táján és felső farkfedöin; a csőr és szem közötti része s ennek folytatása keskeny 

 vonalban szeme mögött valamivel sötétebb a fej szinénél; a csőr tövétől kezdődő 

 és a fülfedők végéig érő szemöldökíve élénk kénsárga; szárny- és farktollai feketébe 



