72 Fasseriformes. 



hajló szürkésbarnák a deréktáj színével egyező külső szegélyekkel; alul tiszta fehér; 

 pofatája, torka és begye élénk kénsárga s e szín részben mellére és mellének 

 oldalára is terjed; szárnyának alsó fedői, hónaljtollai s lábszárának sarok tollai élénk 

 kénsárgák; evezői és kormánytollai alul fényes szürkésbarnák, belső szegélyükön 

 pedig ezüstfehérek; csőre fölül barna, alul, különösen tövén világossárgás, szárú 

 színű, lába világosbarna, talpa sárga; szeme barna. Hossza k. b. 13, szárnya 74 — 7-7, 

 farka 5 — 5-5, csőre 1, csűdje 1"9 — 2 %. 



A íojd valamivel halványabb színű. 



A fiatalok valamint a vének őszkor jóval halványabbak a tavaszi példányoknál. 



Földrajzi elterjedése : Egész Európa, az É. sz. óO'^-tól le a Közép-tengerig, 

 nyugat felé az Urai-hegységig. Előfordul ezenkívül a Kaukasusban, Kis-Ázsiában, 

 Palesztinában és Észak-Afrikában. Ez utóbbi helyen azonban csak télen. Dél- 

 Európában csak mint átvonuló ismeretes. Közép-Európában költ. 



Nálunk meglehetősen gyakori s mindenütt előfordul, a hol lomberdők vannak. 

 Április elején érkezik s szeptember végén vonul telelő helyére. 



PHYLLOSCOPUS TROCHILUS (Linné). 



Közönséges rendiké. 



Motacilla irochi/us, Linné, Syst. Nat. I. p. 338. no. 49. (1766.) 



Motacilla fiiis, Bechstein, Naturg. Deutschl. p. 678. (1795.) 



Sylvia flaviveHtris, Vieillot, Nov. Dict. d'Hist. Nat. XI. p. 241. (1817.) 



Trochilits medius, Forster, S^mopt. Cat. p. 54. (1817.) 



Phylloscopus trochihis (Linné), Boie, Isis, 1826. p. 972. 



Phyllopneuste arborea, \ 



jjf ,,\. , , , ,T ■ 'N ( Brehm, Vög. Deutschl. p. 427—428. (1831.) 



Fhyllopneiiste acrediila (Linne), j 



Sylvia melódia, Blyth, Rennie's Field Natúr. I. p. 425. (1833.) 



Curruca viridula, Hemprich & Ehrenberg, Symb. phys. Aves. bb. (1833.) 



Sylvia tamaricis, Crespon, Faun. Merid. I. p. 209. (1844.) 



Sylvia angusticauda, Gerbe, Fauné de l'Aube, p. 139. (1849.) 



Phyllopneuste Eversmanni, Bonnaparte, Consp. Gen. Av. I. p. 289. (1850.) 



Sylvia Meisíieri, Pássler, Naumannia, Bd. I. Heft 3. p. 56. (1851.) 



Ptiyllopneuste seple7itrionalis, \ 



Pl ,,\ / •/• ( Brehm, Vogelfang, p. 332. (1855.) 



Ptiyltopneuste gracttis, ) > & i-^' í- \ ' 



Pliyllopneuste major, Tristram, Ann. and Mag. Nat. Hist. 4 ser. Vol.- VIII. p. 29. (1871. 



Ptiylloscopus gaettíei, Seebohm, Ibis, 4-te ser. vol. I. p. 92. (1877.) 



PJiyllopseuste curvirostris, Madarász, Journ. f. Ornith. XXVIII. p. 326. (1880.) 



PItyllopneuste citritia, Severtz., Mensbier, Bull. Mosc. II. p. 119. (nom. nudum) (1883.) 



PItylloscopiis trocliitus septentrio7iatis, Prazak, Jour. f. Orn. XLV. p. 266. (1897.) 



Phylloscopus trocliilus feje és csőre fölühöl tekintve. 



