82 Passeriformes. 



Potamodus. 



Kaup, Natürl. Syst. p. 123. (1829.) 

 Typus : Potmnodtis Jiuviatilis (Wolf). 



E kis de jól határolt csoport úgy morphologiai, mint biológiai szempontból 

 lényegesen eltér a nádirigóktól. Jellemük a vékony, karcsú poszátaszerű csó'r, a 

 szájzugserték teljes hiánya, az eró'sen lekerekített széles fark és a hosszú fark- 

 fedötollak. 



Ös nádasokban vagy mocsaras ingoványok buja növényzetében tartózkodnak. 

 Fészküket nád és sás levelekbó'l készítik s igen ügyesen tudják a sás- vagy nád- 

 bokrok tövébe elrejteni. Tojásuk 4 — 6 közt váltakozik, alapszínük fehéres rózsa- 

 színű, szürkével és barnával finoman permetezve. 



A fajok meghatározó táblázata : 



a. Fölül olajbarna; a torok és begy sötét hosszfoltok- 

 kal mustrázott flnviatilis (82. old.). 



b. Fölül vörhenyesbarna ; a torok és begy hossz- 

 foltok nélkül , luscinioides (83. oldó). 



POTAMODUS FLUVIATILIS (Wolf). 



Folyami nádifülemile. 



Sylvia fluviatilis, Wolf, Taschenb. I. p. 229. (1810.) 



Acrocephalus stagnatilis, Naum.,Nat.Land- u. Wasservög. nördl. Deutschl. p.202. pl. 26. fig.2, 3. (1811.) 



Locustella sfrepiíans, \ 



Locustella wodzúkn, / ^^^-^^m, Vogelf. p. 233-234. (1855.) 



Lusciniopsis fluviatilis slrcpilaíis, \ 



Lusciniopsis fluviatilis alticeps, I 



Lusciniopsis 'fluviatilis nmcrorliynchos, j ^''^^™' ^^■'^- S^m^l- Chr. L. Brehm, p. 6. (1866.) 



Lusciniopsis fluviatilis macroura, ) 



Sylvia {Threnetria) fluviatilis, 1 



Threnetria grillina, / ^chauer, Jour. f. Orn. XXI. p. 161-183. (1873.) 



Lociistella cicada, Hausmann, Journ. f. Orn. XXI. p. 434. (1873.) 



Leírása: Tavaszko7- fölül sötét olajbarna; farkán bizonyos világítás mellett sötét 

 harántsávozás látható; második evezó'jének külső zászlaja barnásszürke; alul szürkés- 

 barna, torka és hasa közepén fehér; a torok és begy tollainak centruma sötét; 

 alsó farkfedó'inek hegye világos szürkésfehér; alsó szárnyfedó'i hasonlókép szürkés- 

 fehérek, néha sötét szürkével fokozottak. Nyáron fölül kissé megvilágosodik és 

 szürkésbarnába árnyalódik; csőre felső kávája barna, éle és alsó kávája egészben 

 világos szaruszínű barna; lába és karmai világosbarnák; szeme barna. Hossza 

 k. b. 16, szárnya 7'2 — 7'7 (az első evező rövidebb az elsőrendű evezőknek 

 megfelelő fedőtoUaknál; a 2-dik a leghosszabb); farka 5-8- 6-6, csőre 1 — 1-2, 

 csűdje 2-1— 2-3 %. 



Földrajzi elteifedése: Európa keleti felére szorítkozik s elterjedésének nyugati 

 határát a Duna képezi. Oroszországban a legészakibb termőhelye a Ladoga-tó. Elő- 

 ordul azonkívül Kis-Ázsiában és Palesztinában is. 



