Fam, Sylviidae. 2_ 



Magyarországon főleg a Duna mentén lévő ligetekben és szigeteken él. 

 Termőhelyei pontosan még nem ismeretesek az országban. Frivalszky-r\a\ (Aves 

 Hungáriáé, p. 46, 1891.) a következő termőhelyek vannak feljegyezve: Süttör, Sop- 

 ron vm.; Dinnyés, Fehér vm.; Csalóköz-Somorja, Pozsony vm.; Oláh-Brettye, Hunyad 

 vm.; Nagy-Enyed, Alsó-Fehér vm.; Gyeké, Kolozs vm. és Drávatorok, Baranya vm. 

 Hozzánk ápril második felében érkezik (a legkorábbi feljegyzés ápril 13.) és való- 

 színűleg szeptember első felében távozik téH tartózkodási helyére. Téli tartózkodá- 

 sának helye sem ismeretes még; valószínűleg Afrika. 



POTAMODUS LUSCINIOIDES (Savi.). 

 Déli nádifülemile. 



Sylvia luscíjiiotdes, Savi, Nuovo Giornale dei Letterati, VII. p. 341. (1824.) 



Locustella luscúiioides (Savi), Gould. B. Eur. II. pl. 104. (1837.) 



Psetidoluscinia savit, Bonaparte. Comp. List. B. Eur. & N. Am. p. 12. (1838.) 



Salicaria liiscinioides (Savi), Key. & Blas., Wirbeth. Eur. p. 180. (1840.) 



Lusaniopsis savit (Bp.), Bonap., Ucc. Eur. p. 36. (1842.) 



Cettia liiscinioides (Savi), Gerbe, Dict. Univ. d'Hist. Nat. VI. p. 240. (l848.) 



Calamoherpe liiscinioides (Savi), Schleg.. Vog. Nederl. 149. (1854.) 



Lusciniopsis luscinioides rufescens, \ 



Lusciniopsis luscinioides brachyrhynchos, J Brehm, N'ers. Samml. Chr. L. Brehm. p. 6. (1866.) 



Lusciniopsis luscinioides macrorhynchos, j 



Sylvia iThrenetrid) luscinioides, 1 ^ , , ^ „ ,..^t ^1,^1 100 /iq'tqn 



i, , ( Schauer, Journ. f. Orn. XXI. p. 161—183. (1873.) 



Ihrenetrta acheta, ) 



Cettia f US ca, Severtz., Turkest. Jevotn. p. 66. (1873.) 



Acrocephalus luscinioides (Savi), Newt., ed. Yarr. Brit. B. I. p. 389. (1873.) 



Potamodus luscinioides (Savi), Blanf. Eart. Per.s. II. p. 199. (1876.) 



m^^ 



f 



Potamodus luscinioides feje és csőre fölülről tekintve. 



Leírása: Tavaszkor fölül olajbarna, vörhenyes rozsdaszínű árnyalattal; szárnya 

 és farka valamivel sötétebb; bizonyos világítás mellett a farkon sötét harántsávok 

 láthatók; második evezőjének külső szegélye világos bőrszínű barna, ellentétben 

 a többivel, a melyek a hát színének felelnek meg; a szemöldökív friss példányoknál 

 meglehetős széles és elég jól szembetűnő; alul világos bőrbarna s torkán és hasa 

 közepén majdnem fehérbe megy át; legsötétebb a vékonyán és alsó farkfedőin, 

 mely utóbbiaknak hegye világos; csőre barna, alsó kávájának töve világosabb, 

 lába és karmai világosbarnák; szeme barna. Hossza k. b. 14-5, szárnya 6-5 — 7 (első 

 evezője igen rövid, az elsőrendű evezőknek megfelelő fedötollaknál rövidebb; a 

 2-dik a leghosszabb); farka 5-5— ó'S, csőre l-l — 1-3, csűdje 2-2 %. 



Nyáron a vörhenyes rozsdaszínű árnyalatából mindinkább veszít, úgy, hogy 

 júliusban már majdnem tiszta olajbarnába változik. 



Őszkor a vének és a fiatalok jóval sötétebbek a tavaszi példányoknál s vör- 

 henyes árnyalatuk gesztenyebarnába hajlik. 



A hím és tojó egyforma. 



