Fam. Sylviidae. 85 



fölül a színek megfakulnak s ez által a sötét középfoltok még jobban előtérbe 

 nyomulnak. A fiatal és vén őszkor fölül barnás s a tollak centrumának sötét színe 

 többé-kevésbbé elmosódott; alul pedig sárgább. 



Csőrének felső kávája barna, alsó kávája világos szaruszínű; lába és karmai 

 világosbarnák; szeme barna. Hossza k. b. 135, szárnya 5*8 — 6"4 (az első evező 

 rendesen az elsőrendű evezőknek megfelelő tollak hosszával egyenlő; a 2-dik ren- 

 desen a 3-dik és 4-dik közt áll, de néha egyenlő a 4-dikkel sőt kivételesen ennél 

 is valamivel rövidebb), farka 5 — -5-7, csőre 0'9- — r2, csűdje 2 — 2-2 %. 



A hím és tojó egyforma. 



Földrajzi elterjedése: Európa; leggyakoribb Nyugat- és Észak-Európában; a 

 Mediterrán zónakörben a vonulási időszakokon kivül ritka. Valószínűleg Észak-Afri- 

 kában telel. Egyes példányok Dél-Spanyolországban át is telelnek. Ázsiában két 

 közel rokon faja helyettesíti, melyek Loaistella straminea és L. lanceolata név 

 alatt ismeretesek. 



Magyarországon jobbára lapos és vizenyős réteken fordul elő, de sehol sem 

 közönséges, leggyakoribb mégis a Dunán túl a Fertőn és a Hanságban. A magyar 

 nemzeti múzeumi példányok Pozsony, Sopron, Fehér, Alsó-Fehér és Hunyad 

 vmegyékből valók. Érkezéséről és távozásáról nincsenek pontos följegyzéseink. 



Jegyzet. Példányaink számának csekély volta s a sorozatok és az összehasonlító anyag 

 hiánya miatt bajos volna jelenleg még véleményt adni a felöl, vájjon a minálunk előforduló tücsök- 

 madár teljesen megegyezö-e a nyugaton előforduló typikus alakkal s hogy nem hajlik-e inkább 

 az Ázsiában élö Locnstella straminea, Severtz. rokon fajához. Huzamosabb megfigyelések, gyűj- 

 tendő sorozatok és az összehasonlító anyag fogja majd megadni erre a kellő választ. 



Calamodus. 



Kaup, Natürl. Syst. p. 117. (1829.) 

 Typus : Calamodus phragniitis (Bechst.). 



E nemet rendesen az Ac/'ocephalus-nemhe szokták összevonni, pedig több 

 létjogosultsága van, mint p. o. a Jjj^olais-neninek, mely inkább volna összevon- 

 ható az Acrocep/ialiís-szal. 



Nemi jellegek : A csőr vékony, karcsú, tövén alig lapított. A szájzugserték 

 közepesek. Az első evező az elsőrendű evezőknek megfelelő fedőtollaknál rövidebb. 

 A fark kerekített s az alsó farkfedők meglehetős hosszúak, de nem hosszabbak a 

 szélső farktoUaknál. A tollazat általában fölül barna színű, sötét foltokkal mustrázott. 



Nádasokban és vizenyős réteken tartózkodnak, fészküket nád- és vizinövény- 

 zet közé rakják. Tojásaik száma 4 és 6 közt váltakozik, alapszínük szürkésfehér és 

 sötét színekkel finoman permetezett. Mind jó énekesek. 



k fajok meghatározó táblázata : 



a. A fejen lévő foltok két széles csíkot alkotnak 



(1. ábra 86. old.) aqiiatiais (86. old.). 



b. A fején levő foltok négy csíkot alkotnak: (kettő 

 a szemöldökív fölött szélesebb, kettő a fejtetőn 



keskenyebb) (1. ábra 87. old.) phragmitis (87. old.). 



