98 Passeriformes 



' Brehm, Isis, 1828. [). 1280. 



Rulicilla phoenicuriíi-, 



Ruticilla sylvestris, 



Ruticilla arborea, 



Ruticilla hortensis, 



Plweiiicura muraria, Swains. & Rich., Faun. Eor.-Am. II. p. 489. (1831.) 



Ficedula ruticilla, Eyton, Cat. Br. B. p. 10. (1836.) 



Phoenicura ruticilla, Gould, B. Eur. II. pl. 95. (1837.) 



Lusciola phoenicurus, Kejr. & Blas., Wirb. Eur. p. LVIII, 191. (1840.) 



Erithíiciis pliocnicurus, Degl., Orn. Eur. I. p. 502. (1849.) 



Lusciitia pitocnicurux, Sundev., Sv. Fogl. p. 59. (1856.) 



Leírása : A hiui homloka tavaszkor szélesen fehér s e szín a szem fölött 

 hátrafelé húzódván szemöldökívet alkot; homloka közvetlen a csó'r tövénél keslceny 

 fekete csíkkal, mely a szem és csó'rközötti rész feketeségébe olvad; arcztája, nyaka 

 oldala, torka és begye szintén fekete ; fejének és nyakának hátralevő' része és 

 köpenye palaszürke ; a hát tollai többé-kevésbbé barnásán szegettek ; deréktája, 

 felső farkfedői és farktollai — a két középső kivételével — rozsdavörösek ; a két 

 középső toll s néha az ezekhez közelállóknak hegye barna ; alul a madár narancs- 

 színbe hajló rozsdavörös, legélénkebb mellén, leghalványabb alsó farkfedó'in, hasa 

 közepe pedig fehér; szárnya barna, a tollak keskenyen sárgás-fakóval szegettek; 

 alsó szárnyfedői és hónaljtollai sárgás rozsdavörösek; csőre és lába feketésbarna. 

 Őszkor fölül a tollak függelékei élénk barnák ; a homlok fehérsége, keskeny ; 

 alul élénkségének rovására a tollakat tiszta fehér függelékek szegélyezik. Hossza 

 k. b 15, szárnya 75 — 8'3 (az első evező 8 '%j-rel hosszabb az elsőrendű evezők- 

 nek megfelelő fedötollaknál), farka 6 — 6'5, csőre 1 — 1'3, csűdje r9 — 2"1 %. 



A tojó fölül barna ; deréktája és farka olyan, mint a hímé ; alul világos 

 szürkésbarna, hasa közepén fehér, alsó fark- és szárnyfedői világos fakószinűek. 



A fiatalok első tollruhája fölül barna, sötét szegélyekkel és világosfakó 

 pettyekkel tarkázott; alul piszkosfehér barnán szegett tollakkal; a íiatal hímek 

 első vedlésük után az őszi ruházatú vén hímekhez hasonlítanak azzal a különb- 

 séggel, hogy tollszegélyeik sokkal szélesebbek, a melyek élénk színüket teljesen 

 befödik, különösen torkukat, a hol a feketeség egészen eltűnik s csakis akkor 

 látható, ha a tollakat megemeljük. 



Földrajzi eltejjedése : Nyáron Észak- és Közép-Európa, továbbá Eszak-Azsiá- 

 nak egy bizonyos része; télen a megfelelő déli vidékek; Európából Észak-Afrikába 

 költözködik. Magyarországon mindenütt közönséges; áprilisban érkezik s október 

 közepéig, néha tovább is marad. 



RUTICILLA MESOLEUCA (Hempr. & Ehrb.) 

 Kaukázusi füstfark. 



III. Tábla, alsó ábra balra. 

 Sylvia mesoleuca, Hcmiu'. & Ehrb., Symb. Phys. fol. ee (1832.) 

 Sylvia phoenicura (nec Linné), Ménétr., Cat. Rais. Cauc. p. 35. (1832.) 

 Ruticilla Bonapartii, Mull., Beitr. Orn. Afr. pl. XIV. (1853.) 

 Ruticilla mesoleuca (Hempr. & Ehrb.), Cab. Jour. f. Orn. II. p. 446. (1854.) 

 Ruticilla marginella, Bonap., Comt. Rend. XXXVIII. p. 8. (1854.) 

 Ruticilla pectoralis, Heugl., Jour. f. Orn. XI. p. 165. (1863.) 

 Ruticilla mesomcla, Lochc, Expl. Se. Algér. I. p. 217. (1867.) 



