Fam. Tnrdidae. 99 



Brehm, Isis, 1828. p. 1280. 



Leírása: A ///w nagyon liasonlít a iV. phocniciinis hímjéhez azzal a különb- 

 séggel, hogy fölül kissé sötétebb és kékebbszürke; evezötoUainak külső szegélye 

 különösen a másodrendüeken, szembetűnő fehér s a tollak töve felé széles- 

 bedvén, fehér tükröt alkot. Hossza k. b. 15, szárnya 7-9— 8-2 (az első evezötoll 

 csak 3 '"/m-rel hosszabb az elsőrendű evezőknek megfelelő fedőtoUaknál), farka 6-5, 

 csőre rS, csüdje 2*2 %i. 



A tojó nem különbözik lényegesen a A', phocnicnnis tojójától. 



Földrajzi clteijedésük : Seebohm szerint (Cat. B. Br. Mus. V. p. 339.) a Kau- 

 kázus, Kis-Ázsia és Algéria; Nyugot-Arabiában, Abyssiniában és Sengaliában telel. 

 A Magyar Nemzeti Múzeumban egy Magyarországból származó példányunk van, 

 melyet Korber Imre tanár lőtt Csík-Somlyón, 1899. június 26-án.* 



RUTICILLA TITIS (Scop.). 



Hegyi füstfark. 



Motacilla phoenictira ,3 titys, Linné, Syst. Nat. 1. p. 335. (1766.) 



Sylvia iithys, Scop., Ann. I. p. 157. (1769.) 



Molacilla atrata, \ 



Moiacilla gibraltariensis, ' Gmel., Syst. Nat. I. p. 987—988. (1788.) 



Motacilla erithacus, I 



Saxicola lilhys, Koch, Syst. baicr. Zool., I. p. 186. (1816.) 



Riilicilla aira, 



Rulicilla titys, 



Ruticilla atrata, 



Ruticilla gibraltariensis, 



Sylvia tites p campylonix, Hcmpr. & Ehrb. Symb. Phys. fol. dd (1833.) 



Phoenicura titkys, Gould, B. Eur. II. pl. 96. (1837.) 



Lusciola thitys, Kcys. & Bl. Wirb. Eur. p. LIX. 191. (1840.) 



Ruticilla thitis, Rupp. Syst. Ucbers. p. 57. (1845.) 



. Ruticilla Cairii, Gerbe, Dict. Univ. d'Hist. Nat. XI. p. 259. (1848.) 



Erithacus tithys, \ , ^ ^ • 



P .,, ^, : .. > Degl.. Orn. Eur. I. p. 504, 507. 1849.) 



Erithacus Cazrtt, J t > v / 



Ruticilla montana, Brehm Naumannia, V. p. 281. (1855.) 



Leírása: A hím tavaszkor fölül palaszürke (a hát tollainak centruma gyakran 

 fekete); felső farkfedői s farktollai, a két középsőt kivéve, rozsdavörösek; a két 

 középső toll barna ; homloka a csőr tövénél, arcza, torka, begye és melle fekete ; 

 hasa szürke; alsó farkfedői fakó sárgák; szárnya sötétbarna; elsőrendű evezőinek 

 külső szegélye keskeny, világosszürke, másodrendű evezőié pedig széles, fehér s 

 mintegy tükröt alkot; apró szárnyfedőinek közepe fekete ; alsó szárnyfedői szürkék; 

 csőre és lába fekete, szeme barna. Őszkor az egész tollazatot barnásszürke füg- 

 gelékek borítják. Hossza k. b. 16, szárnya 8-5— 89, farka 6-8— 75, csőre M— 1-4, 

 csűdje 2'2 %n. 



* ScHMiDiíOFFENi LOVAG TscHUsi ViKTOR 1900 jan. 4-én hozzám intézett levelében a többek 

 között ezt írja: «A Ruticilla )?iesoleuca-nak fölfedezése fölötte érdekes. Pár évvel ezelőtt, azt 

 hiszem, hogy én is láttam egy hímet kertemben; le is lőttem, de mivel csak szárnyalva volt, egy 

 rözse rakás alá menekült, a honnan, daczára annak, hogy én és kutyám minden lehetőt megtet- 

 tünk megtalálására, az többé elő nem került. Hogy ez a madár, melyen egy fehér szárnytükröt 

 véltem akkoriban látni, valóban R. jfiesoleuca volt-e, természetesen ilyen körülmények között 

 eldöntetlen mnradt». 



